17 



nykysten Pielaveden, Pihtiputaau ja Pyliäjärven pitäjien kul- 

 mauksessa. Kuninkaaksi tultuaan Eaarle Knuutinpoika vielä 

 kerran alkuvuodella 1452 antoi täydellisen syynilautakunnan, 

 jossa oli puoleksi rälssimiehiä, puoleksi talonpoikia, käydä 

 sama raja, joka sitten ikuisiksi ajoiksi vahvistettiin 1 ). Se 

 jako, joka täten tehtiin, on pääasiallisesti ratkaissut riidat ja 

 pääsuunuilleen luonut meidän aikoihimme saakka pysyneen 

 niaakuntarajan Hämeen ja Savon välille. V:n 1446 ja 1452 

 rajakirjoissa mainitut rajapaikat ölen useammat löytänyt kar- 

 talta ja niitten mukaan vetänyt Savonlinnan läänin lantisen 

 rajan v. 1571. Ainoastaan nyk. Pielaveden kirkolta ölen ehkä 

 poikennut alkuperäisestä rajasta vähän länteen päin, sen mu- 

 kaan kun ölen huomaunut Tavinsalmen 2 ) ja Rautalammen pitä- 

 jiin luettuja asuttuja seutuja. Kaarle Knuutinpojan raja nä- 

 kyy kulkeneen nyk. Pielaveden kirkolta suoraan pohjaseen 

 Kiuruvedelle ja sieltä västa kääntyneen Kalliovuorelle. Kun 

 vertaainine täta rajaa Savon selkään, niin huomaamme, etta 

 savolaiset olivat jo vuoteen 1446 tehneet melkosen vallotuk- 

 sen länttä koliti. 



Mutta vielä suurempia lie saivat aikaan idässä, vaikka 

 heillä siellä oli itse valtakunnan raja vastuksena. Täraä oli 

 tuo riidanalainen Pähkinäsaaren rauhan raja. Riidanalainen 

 tämä raja on ollut monta vuosisataa Venäläisten ja Ruotsa- 

 laisten välillä, ja riidanalainen se on vielä meidän aikanam- 

 mekin, nyt kumminkin ainoastaan historian tutkiain välillä. 



x ) Arv. Handl. VI s. 26—29. Etta tämä raja vielä bistoriallisellakin 

 ajalla on mielinyt siirtymään ykä länteenpäin, sen on Julius Paasonen 

 tutkimuksessaan „Savon ja Hämeen välisestä rajasta" ilmi tuonut. Tämä 

 painetaan lianen edellä mainitun kirjotuksensa kanssa Muinaismuistoyli- 

 distyksen aikakauskirjassa X. 



2 ) Västa kun painattaminen oli alkanut. sain tietää, etta tämä 

 nimi on Taviusalmi, eikä Tavisalmi. 



2 



