19 



muuttuakin sen jälkeen, kirn seutua on ruvettu pitämään Sa- 

 voon kuuluvaksi, eikä Karjalaan". Tämä on yhtä todenmu- 

 kaista kun se tosiasia, etta nimi „Karjalanmaanselkä", joka 

 mainitaan v. 1415 rajakirjassa Hämäläisten ja Savolaisten vä- 

 lillä, on tykkänään kadonnut ja selkää kutsutaan meidän ai- 

 kanamme ainoasti Maanseläksi. Mutta yhtä luultavaa on, 

 että nimi on pysynytkin, vaikka sitä ei ole kartoissarame mer- 

 kitty, samaten kun seuraavaakaan rajamerkkiä, Kolemakos- 

 kea 1 ). Tästä paikannimestä sanoo Palmen, että „se varmuu- 

 della viittaa Pihtiputaan pitäjään, jossa vielä tänäänkin 

 erään suuren järven nimi on Kolimajärvi, mutta koski nähtä- 

 västi, sen mukaan kun kartoista voi päättää, on saanut uuden 

 nimen". Mutta meidän kartoistamme ei pitäisi päättää täm- 

 mösissä asioissa. Ölen tätä varten näet käynyt katsomassa 

 maanmittaushallituksen käsin piirrettyjä laajoja pitäjäänkart- 

 toja, vaan niistä en ole löytänyt en Karjalan- enkä Kolema- 

 koskea. Sitä vastoin ölen saanut käsiini erään E. Rudbeck'in 

 ja Alb. Rothmann'in tekemän hyvin tarkan „Matkakertomuk- 

 sen Pohjois-Hämeestä v. 1850" 2 ). Tämän tekiät luettelevat 

 m. m. Kolimajärven ja Keiteleen välillä olevassa joessa koko 

 joukon koskia, ja niitten seassa myös Kolimdkosken. Jos siis 

 raja on kulkenut vesiä myöten Siitinselältä eteenpäinkin, nun 

 kun Särkilahdesta siihen saakka ja nun kun rajapaikkojen 

 nimistäkin voi päättää, nun sen on pitänyt heti Siitinselältä 

 jo poiketa enemmän länttä kohti ja käydä siis Osmajärven, 

 Sorsaveden, Suonteenselän, Suonenjoen, Vaajasalmen ja Kon- 

 neveden kautta Keiteleesen, ja sitä pitkin Kolimakoskelle, josta 

 sillä Kolimajärven kautta oli lyhyt (enimmäkseen) vesimatka 



J ) Tämän venäläiset kirjottivat näin, ruotsalaiset Koluma ja 

 Koloma. 



2 ) Talletetaan käsikirjotnksena' Suom. Kirjallismiden Seuran ar- 

 kistossa. 



