22 



m. m. saanut sen tiedon, etta hän Väinäjoen suusta ensiksi 

 oli matkiistanut Lappalaisten : maan sivu ja sitten tullut Nor d- 

 poden'iin (Norrbotten), joka oli Ruotsin kuninkaan aluettaja 

 jota Venäläiset kutsuivat Kajenska Senilaksi (Kajeenilaiseksi 

 maaksi). Ompa todellakin kummastuttavaa, miten noin etevä 

 tutkia voi enemmän luottaa näihin satuunaisiin ulkomaalais- 

 ten miesten muistiinpanoikin, jotka övat muilta ulkomaalai- 

 silta saatuja tietoja, kun niin suoranaisiin tietoihin, joita meillä 

 on koko siltä kansalta jonka alueesta on puhetta ja sitä paitse 

 sen kansan hallitsialta, joka itse on matkustanut näillä seu- 

 duin. Se, etta Jäämertä olisi kutsuttu Cwaensae'ksi, todistaa 

 korkeintaan sitä, etta kainulaisten alue olisi aikonaan ulot- 

 tunut Pohjaûlahden rannoilta Jäämerelle asti. Mutta ei suin- 

 kaan se tämän todistuksen niukaan ole ulottunut Kantalah- 

 den puolelle, jonne Ruotsin politiikki tahtoi ja ruotsalaiset 

 historioitsiat tahtovat rajaa, vaan Yardö'n seuduille. Se tu- 

 lee selville sekä Otherin etta Isthoma'nkin lauseesta. 



Mutta Rydberg ei ole löytänyt kenenkään ulkoniaalai- 

 sen matkailian nmistiinpanoista todistuksia siihen, etta Jää- 

 mertä koskaan olisi kutsuttu nimellä Helsingehaf, joka löytyy 

 Pähkinäsaaren rauhankirjan latinaisessa tekstissä. Päin vas- 

 toin hän itse siv. 464 „Fundinn Noregrin" mukaan tietää, 

 etta juuri Pohjanlahtea kutsuttiin Hélsingjabotnïksi. Tämä 

 todistus ei kumminkaan nierkitse hanen silmissään mitään. 



Siihen, etta Petajoki on sama kun Pyhäjoki, ei Rydberg 

 valitettavasti ole tietänyt niistä asken mainitsemistani Koski- 

 sen esille tuoniista todistuksista, vaan luulee löytäneensä sen 

 nimisen joen Pohjois-Savosta. Täta hän ei- sen lähemmin 

 määrittele, mutta en ainakaan mina ole n. k. kenraalikartalta 

 löytänyt sen nimellistä jokea, vaan ainoastaan Pettäisten lam- 

 pia ja Petäjäjärven, josta näkyy juoksevan pieni puro isom- 

 paan Vuotjärveen sekä Petäjäkoski eräässä pienessä joessa. 



