24 



rajankäynnit aina lykättiin, koska millon minkin puolen 

 lähettiläät jäivät määräpaikalle tulematta. Näitä rajankäyn- 

 nin lykkäämisiä mainitaan ainakin vv. 1463, 1470, 1474, 

 1483, 1488, 1497, 1506, 1513 *). Mitä taasen siihen Ryd- 

 bergin väitteesen tulee, että Ruotsin hallitus ei olisi ruven- 

 nut asuttamaan rajan ulkopuolella olevia seutuja, jos he olisi- 

 vat luulleet rajan knlkeneen Pohjanlahteen, nun sitä tosiasiaa 

 voi mielestäni paremmalla syyllä pitää todistuksena aivan 

 päinvastaiselle mielipiteelle. Juuri sen vuoksi, että raja käy- 

 tiin noin epäedulliseksi Ruotsin valtakunnalle, ovat sen hal- 

 litsiat olleet nun kiihkeitä hiljaisen asutuksen kautta val- 

 lottamaan näitä erämaita rajan toisella puolella. Tämä poli- 

 tiikki näkyy jo alkaneen heti rauhanteon jälkeen Pohjanlah- 

 den rannikon snhteen. Sittemmin tuli Ruotsin valtakunnalle 

 heikkouden aika ja paljo muuta, joka veti huomiota puoleensa, 

 nun että tämä tuuma jää lepäämään. Kumminkin ovat ruotsa- 

 laiset vastahakosia käymään uudelleen rajaa v. 1516, vaikka 

 venäläiset nerokkaasti vaativat sitä. Tott kirjottaa mainit- 

 tuna vuonna Viipurin linnasta, kehottaen Ruotsin hallitusta 

 lykkäämään asiaa vastaiseksi 2 ). Mutta Kustaa Vaasa, jonka 

 kautta Ruotsi uudelleen kohosi itsenäiseksi ja mahtavaksi, jat- 

 koi innolla, jopa kiihkeästi samaa asuttamis-politiikkiä. Hän 

 laittoi Savoon toimeliaan Kustaa Fincken ja tämän avulla hän 

 sai Pohjois-Savoon, Oulunjärven tienoille ja Pohjois-Hämeesen 

 sekä Sisä-Pohjanmaahan ensimmäiset vakinaiset asukkaat. Tästä 

 asuttamisesta hän kirjottaa alituisesti ja useinkin hyvin kiih- 

 keästi ja kirjeistä näkee, että hän tällä asutuksella tarkotti 

 valtakuntansa laajentamista 3 ). Huomattavaa on, että juuri 



») Katso J. M. Salenius: Historiallisia tietoja Äyräpään vanhasta 

 kihlakunnasta siv. 8. 



2 ) Grönblad: „Nya källor till Finlands Medeltidshistoria", s. 710. 



3 ) Esini. Arvidsons Handl. VII, 213, jossa hän sanoo „ att 



