25 



tähän aikaan ilmestyy tuo väärennys Pähkinäsaaren rauhan- 

 teonkirjasta, jonka Rydberg julkasee *•), ja etta sama Kustaa 

 Vaasan politiikki se vaatii rajankäyntiä Venäjää kohti lykättä- 

 väksi vastaiseksi, arvatenkin siitä syystä, etta hän saisi aikaa 

 asutuksen kautta muuttamaan rajan suuntaa aivan toisaalle 2 ). 

 Kustaa Vaasan jälkeen on Kaarle IX useimmilla aloilla ne- 

 rokkaasti jatkanut isänsä työtä. Hän, joka tiesi minne Päh- 

 kinäsaaren rauhan vanha raja oikeastaan veti, on yhtä innok- 

 kaasti, kun isänsäkin ajanut samaa asuttamis-politiikkiä. Venä- 

 jän karjalaiset olivat tällä välin melkein tykkänään hävittäneet 

 Kajaanin seutujen asutuksen. Sen vuoksi päätti Kaarle IX ra- 

 kennuttaa sinne linnan sen suojaksi ja täta rakennustyötä hän 

 ajoi aivan yhtä suurella kiivaudella, kun isänsä uutisasutusta 3 ). 



Kun otarame huomioon kaikki edellä esiin tuodut tosi- 

 asiat, niin täytyy kummastella, miten Schybergson on vielä 

 voinut pysyä tuossa Rydbergin uskossa. Ja vielä suurem- 

 maksi kasvaa kummastuksemme, kun huomaamme, etta hän 

 on pitänyt tärkeimpinä juuri niitä todistuksia (Alfred'in ja 

 Herberstein'iu), jotka kumminkin övat itse asiassa heikoimpia. 



Toivon, etta edellisellä lukijalle ehkä jo kovinkin ikä- 

 väksi käyneellä esitykselläni ölen esiintuonut kylliksi syitä, 

 joitten nojalla ölen kartalie vetänyt sen viivan, joka pääsuun- 

 nilleen osottaa Savon ensimmäistä itärajaa. 



Mutta kauan ei tämä raja pysynyt täälläkään, enemmän 

 kun Pohjanmaallakaan. Arvattavasti tuo 1400-luvulla valli- 



en hop mottke rycke vp och göre heman på alle sijdher nth medh then 

 Rydze grentzen — och ivårt land ther egenom och så till far- 

 mering — — komme motthe etc", 



a ) Sverges traktater siv. 451—454. 



2 ) Eatso Arv. Handl. II, siv. 308. 



3 ) Hannes Gebhard: „Kajaanin linnasta", painettu Mninaismuisto- 

 yhdistyksen aikakauskirjassa X. 



