27 



näkyvät vaihdelleen hyvin satunuaisesti. OK siis luonnollista, 

 että käytin tuota valmista ainehistoa. 



Kartta on syntynyt seuraavalla tavalla. Lääni oli ve- 

 ronkantoa varten jaettu veropiireihin. Pienin piiri oli kym- 

 meneskunta, jossa löytyi 11 — 17 verotettua taloa; kymmenes- 

 kuntia meni 6 joka neljäniieskimtaan ja näitä oli 4 joka ni- 

 mismieskimnassa, paitse Tavinsalmen pohjoisimpana olevassa 

 nimismieskunnassa, jonka harvassa asuva väestö mahtui 2-teen 

 neljänneskuntaan. Alottaessani karttatyötäni hain ensin maan- 

 mittaushallituksen n. k. kenraalikartalta eri kymmeneskuntain 

 nimiä, ja löysinkin niitä useamraat nykysinä kylien, talojen 

 eli muina niminä. Sitten rupesin löytämäni kymmeneskunnan 

 nimen ympäriltä hakemaan niitten talojen (=talollisten) ni- 

 miä, jotka v:na 1571 verokirjassa mainitaan siihen kuulnviksi, 

 ja sain siten suunnilleen kymmeneskunnan alueen. Ja kun 

 olin näin saanut toistensa läheisyyclessä olevien kymmeneskun- 

 tien alueet suunnilleen määrätyiksi, rupesin vetämään rajoja 

 niitten ympärille. Sillon huomasin, että nykyset kartalle 

 merkityt rajat useinkin sopivat 1500-luvun rajoiksi; mutta 

 usein niistä täytyi poiketakin, eli vetää rajoja semmosiin paik- 

 koihin, joissa ei nyt rajoja löydy, ja sillon ovat vesistöt, ve- 

 sien jakajat, asumattomat seudut y. m. s. olleet ohjeinani. 



Näin syntyi kymmeneskunta toisensa viereen ja kuu- 

 desta kymmeneskunnasta vähitellen neljänneskunta, j. n. e. 

 Mutta tulipa semmosiakin seutuja eteen, joissa täytyi vetää 

 rajat jokseenkin arvaamalla, ja vihdoin nykysten Mikkelin — 

 Kristiinan sekä Juvan — Rantasalmen kirkkojen tienoot, joilla oli 

 aivan mahdotonta saada varmoja rajoja, syystä että seudut ovat 

 tiheään asuttuja ja kenraalikartalle ei ole mahtunut tarpeeksi 

 talojen nimiä, jotka ovat työn a ja o. Voidakseui siis jatkaa 

 piirrustamistani ja kontrolleeratakseni jo valmista työtäni, sain 

 maanmittaushallituksessa käytettäväkseni siellä säilytettyjä 



