30 



erikseen, mitkä talolliset itse kustakin kymmeneskunnasta kuu- 

 luivat eri kirkkopitäjiin. 



Kirkkopitäjiä ei ollut koko läänissä v. 1571 enemmän 

 kun neljä. Näistä oli Mikkeli eli Suursavo vaiihin, maini- 

 taan eiisi kerran sillä nimellä v. 1329, ja oli aluksi ainoana 

 uuden opin ahjona koko Savossa. Siitä lohkastiin Juva eli 

 Pyhän Ristin kirkko v. 1442 ja tästä Sääminki kappeliksi v. 

 1447 1 ); omaksi kirkkoherrakunnaksi täraä tuli västa jälkeeii 

 vuoden 1477. Näin kolmeen pitäjään jaettima pysyi lääni vuo- 

 teen 1552 saakka, jollon Tavinsalmen eli Kuopionniemen pitäjä 

 perustettin 2 ). Kartalta näemrae, etta, niin kun jo edellä mai- 

 nitsin, kirkkopitäjien ja hallintopiirien rajat pääasiassa övat 

 samoja. Huolimatta pienistä eroavaisuuksista, näemme, etta 

 Suursavo käsitti Visulahden ja Pellosniemen, Juva, Sääminki 

 ja Tavisalmi saman nimiset nimisniieskunnat. Ainoastaan 

 Rantasalmi oli jaettu näitten kolmeu kesken. Kumminkin 

 mainitaan sitä kappelina jo v. 1554 x ) mutta västa v. 1578 

 sai se öman kirkon. 



Pieniä nämä kirkkoherrain alueet eivät siis olleet. Ja 

 asukkaitten kirkkomatkat sitten, kymmeniä peninkulmia mo- 

 nelta eri suunnalta. Eras kirje vuodelta 1504 3 ), sanoo juuri 

 näistä Savon kirkkopitäjistä, etta ne olivat sillon jo niin suu- 

 ria, etta niissä asui 12 — 1300 talollista, joista monelia oli 

 enemmän kun 15 peninkulmaa kirkolle; tästä seurasi, etta 

 useakaaii ei tullut kirkolle kun joka kolmantena eli neljäntenä 

 vuomia. „Heidän kristinuskon oppinsa oli sen vuoksi hyvin 

 pieni, — jatketaan kirjeessä — he elivät lappalaisten ja pa- 

 kanain tavoin. Moni sai kuolla ilman sakramenttiä kuolin- 



1 ) Akiander: Herdaminne. 



2 ) Frosterus: Kuopio sockens ålder, namn ock första kyrka. 



3 ) Turun tuomiokirkon „Mustakirja", fol. 258. 



