46 



kunnista, loput o vat yhteisiä, eli yleisiä. Näistä päättäen on 

 siis Säämingistä ja Rantasalmeltakin lähtenyt imtisasukkaita 

 Pohjois-Hänieesen inelkosen paljo, arvatenkin kulkien sa- 

 nioja teitä, kun Pähkinäsaaren rauhanteon raja aikonaan. 



Oulunjärven pitäjän tilikirjoja tutkimalla ölen tullut su- 

 nen päätökseen, että melkein viides osa nimistä övat semmo- 

 sia, joita v. 1571 tapaa ainoastaan Länsi-Savossa, eli Visu- 

 lahdella ja Pellosniemellä, toiset, eli suurin osa, viittaavat 

 Rantasalmea ja Sääminkiä alkukodikseen, samaten kun useam- 

 pien Oulunjärven tienoilla asuvien sukujen traditsioonitkin. 



Numerot ja nimet övat siis kumpasetkin näyttäneet meille, 

 että 1550-luvulla tapantuva poismuutto Savonlinnan läänistä 

 on ollut jokseenkin yleinen ja suuri, ja että kaikista osista 

 lääniä on lähtenyt imtisasukkaita sekä Hämeesen päin, että 

 Oulunjärven tienoille. 



Mutta tämä poismuutto ei ole lakannut vielä v. 1554. 

 Päin vastoin tietää Jalkanen tutkimuksissaan, että suurempia 

 siirtokuntia on tullut koko 1550-luvulla ja mina ölen 1571 

 vuoden hopeaverokirjasta saanut selville, että Yisulaliden ja 

 Pellosniemen uimismieskunnista on sina vuonna poismuutta- 

 neiksi merkittyä 21 Hämeesen ja ainakin 10 Pohjanmaalle 

 („Kainus" tahi „Norrbotten"). 



Siitä päättäen, että savuluku Oulunjärven pitäjässä v. 

 1563 — 1578 nousi 166 — 280, vaikka n. k. vihovenäläiset, eli 

 Yenäjän karjalaiset tälläkin valin olivat hävittäneet ja ryös- 

 täneet heidän alueellaan monta kertaa, on tännekin siirtynyt 

 tällä ajalla melkouen joukko uutisasukkaita. Muuten ei voi 

 selittää tuota pikasta kasvamista. 



Näin voittamiansa uusia alueitaan övat savolaiset myö- 

 hemmin levittäneet ylitä rivakasti. Pohjois-Hämeestä lie kul- 

 kivat sisäosiin Polijanmaata Ängeslevälle, Laitasaarelle, Uta- 

 järvelle, Pyhäjärvelle, Haapajärvelle, Reisjärvelle, Evijärvelle, 



