58 



erämaata niin paljo kun jaksaa; — heillä ei ole kos- 



kaan rajoja tahi pyykkejä toistensa välillä, vaan he viljelevät 

 maata toistensa rinnalla — — , heidän väliä voi olla 5—8 

 jopa 16 — 18-kin peninkulmaa. Myös on heillä tapana, että 

 kun joku talokas on asunut yhdellä paikallà 10—20 vuotta 

 eli vähemmänkin aikaa, nun muuttaa hän toise en kohti, jät- 

 täen entisen paikan autioksi. 



Mutta vähitellen täytyi ruveta erottamaankin toistensa 

 alueita toisistaan, käytiin rajoja ja niitä pidettiin pyhinä. 

 Rikokset niitä vastaan rangaistaan suurilla sakoilla (40 sil- 

 loista hopearaarkkaa). Melkeinpä joka käräjissä näkee sa- 

 kotetun siitä, että oli tehty väkivaltaa 2 ) toisen mailla. „Vä- 

 kivalta" tapahtui tavallisesti siinä muodossa, että pahante- 

 kiä oli omin lupinsa hakannut kaskea vieraalle alueelle, eli 

 anastanut vieraan niityn, eli kalavedet, eli m. s. 2 ). V. 1556 

 sakotettiin 5:ttä tavinsalmelaista siitä, että olivat „hakan- 

 neet riltki vanhoja rajapyykkejä" 3 ). Samaten mainitaan 

 v. 1571 Pellosniemen nimismieskunnan käräjissä sakotetun 

 erästä miestä, kun hän oli „käynyt oikeitten Jcohtuullisten, ra- 

 jojen yli" toisen takamaille. Näistä tosiasioista käypi siis 

 selville, että noista Viipurin läänin maakirjassa kerrottujen 

 maanomistussuhteitten ajouta oli tapahtunut edistyniinen ja 

 että Savossa jo 1550— 70-luvulla osattiin erottaa itsekunkin 

 talokkaan alueet toisistaan. 



Edellisessä on mainittu takamaita. Takamaita oli alkujaan 

 kahta lajia, nimittäin talon läheisyydessä ja etempänä. Nuo 

 edellä viittaamani sakkoluettelot todistavat, että tavinsalmelai- 



1 ) Tätä paitse sakotetaan usein luvattomasta viljelyksestä (åver- 

 kan), mutta siitä ainoastaan 3 markkaa rikokselta. 



2 ) Katso sakkoluetteloja esim. vv. 1561, 1566, 1568, 1571 (V. 

 A. N:ris 6331, 6399, 6424, 6651). 



3 ) V. A. 6216. 



