65 



2:ksi etta arviopunnan-aloiksi laskettiin inyös takamaita 

 ja niittyjä; josta seurasi, etta 



3:ksi arviopunnan-alan keskimääräinen luku on nun koh- 

 tuuttoman suuri, 



todistavat mielestäni sen, etta arviopunnan-àlalla meidän 

 tulee ymmärtää jonkinlaista veroyhsihköä, jonka perustuksella 

 veroa otettiin, eikä mitään määrättyä maanalaa niin kun 

 tynnyrinalaa, kapanalaa y. m. 1 ). On siis luultavaa, ettäsyyni- 

 miehet arvioivat kaikki talon tulot sekä kaskista, etta karjasta 

 kalavesistä, metsästyksestä y. m. ja panivat sen mukaan ta- 

 lolle arviopuntaluvun, eli etta tuo arvioiminen suunnilleen 

 vastasi nykyajan „jyvittäniistä" ja verolle panoa isossa jaossa. 

 Siinä suhteessa näissä oli erotus, etta edellisen piti vanhini- 

 pien selityksien mukaan tapahtua joka vuosi, mutta jälkim- 

 mäinen määrää veron pysyväiseksi. 



Itsekullekin verotettavalle talolle pantiin 1 — 8 ja vä- 

 listä useampiakin arviopunnan-aloja, ja joka arviopunnan-alalta 

 maksettiin 1541 — 1557 2 pannia ohria; viimeksi mainitusta 

 vuodesta alkaen sen lisäksi 2 naulaa lihaa. 



Muut kruunulle inenevät verot övat myöhemmältä ajalta, 

 ja uiitä maksettiin toisen perustuksen mukaan. Veroyksikkönä 

 oli näet hohovero, s. o. se talollinen (eli ne talolliset), jolie oli 

 pantu pääveroa 5 2 ) arviopunnan-alaa, eli sitä enemmän ; piioli- 

 vero oli taasen se, joka maksoi pääveroa vähemmästä, kun 

 viidestä arviopunnan-alasta. Tämä vastaa nykystä manttaalia. 

 Tämän laskun mukaan maksettiin ensiksikin 

 Nimismiélienveroa, jota meni joka koko- ja kahdelta 

 puoliverolta : 



x ) Etta samaten muillakin pintamitoilla (esim. tymiyrinalalla) on 

 «Hut toinenkin, kameraalinen, merkitys, sen näemme L. Falknian'in as- 

 ken mainitusta teoksesta siv. 148 — 198. 



2 ) Eikä 4:, niin kun Rosenborg e. m. teoksen 90:llä siv. sanoo. 



