100 



Eri nimismieskuntia toisiinsa verratkaamme ! Näemme 

 heti, etta Pellosniemi, Juva, Sääminki ja Rantasalmi ovat jo- 

 tensakin yhdenvertasia (se vaan erotuksena, etta Säämingissä 

 ja Rantasalmella on lampaita enemmän, vuohia vähemmän), 

 ja kaikissa karjanhoito vähempi kun Visulahdessa ja — Ta- 

 vinsahnella, kumma kyllä. Se ou tietysti kaikkien mielestä luon- 

 nollista, etta Visulalidessa karjaa on enemmän kun sitä itäi- 

 semmissä kunnissa, kun tiedämme etta täällä asutus on vanha. 

 Mutta Tavinsalmella kun on melkein ylitä paljo karjaa, se se 

 tunnustaa oudolta. Nähdäksemme, mikä osa Tavinsalmea se 

 noin etevä oli, ölen ottanut yllä olevaan tauluun vastaavat 

 murreluvut Savilaliden, läänin pohjoisimpana olevasta ja har- 

 vimmin asutusta neljänneskunnasta, ja niistä luvuista näemme 

 suureksi hämmästykseksemme, etta täällä pidetään suhteelli- 

 sesti enimmin karjaa koko läänissä. Varsinkin eroavat leh- 

 mien ja lampaitten luvut suuresti läänin keskimäärästä. Vuo- 

 hien ja sikojen luvut eivät ole tavattomia, päin vastoin. 



Täta tosiasiaa — jos se todellakin on tosi asia — en aina- 

 kaan mina voi selittää muuten, kun etta nämä numerot todis- 

 tavat, etta Etelä-Savossakaan ei vielä tähän aikaan oltu paljo 

 kohottu kalastuksen ja kaskenpolton elämästä. Ja semmosta 

 elämää varten on Etelä-Savo ollut liiaksi asuttua, josta syystä 

 varallisuus oli hy vin pieni (katso siv. 111). Sitä vastoin oli 

 Savilaliden neljänneskunnassa aluetta kylliksi, Tapio ja Ahti 

 olivat auliita ja neitseellinen metsä tarjosi kaskenpolttajalle 

 runsaita satoja. Näitten avulla olivat asukkaat päässeet vau- 

 rastumaan ja hankkimaan itselleen karjaa, joka tähän aikaan, 

 niin kun edellisestä olemme nähneet, alkoi saada yhä suu- 

 rempaa merkitystä savolaistenkin silmissä. 



Vaikka Liitteessä IV, siv. XL — XLIX ölen lausunut mieli- 

 piteeni hopeaveroluettelon numerojen vähäisestä arvosta ; jos 

 niitä verrataan uykyajan lukuihin, koska niitten mukaan karjan 



