104 



emme tarvitse liiaksi iloita edellisestä taulusta, joka näyt- 

 tää, miten eläinluku väkilukuun nähden Etelä-Savossa on kas- 

 vanut, Ruotsissa melkosesti vähennyt. Tämä asian laita 

 osottaa vaan sen, että Savossa eletään vieläkin nun sanoak- 

 seni „karjanhoidon aikakaudessa", josta Ruotsi näkyy aikoja 

 sitten kehittyneen etemmäksi. 



Nuo Forssellin sanat selittävät myös sen, miten eläinluku 

 kumminkaan asukaslukuun nähclen ei ole sen enempää nous- 

 sut Savossa. Päinvastoin on lievosten ja lampaitten luku vä- 

 hennyt. Ainoastaan lehmät ja siat ovat meidän aikanamme 

 tilieämmässä tavattavina Etelä-Savossa, kun v. 1571 (100 

 asukasta kohti). 



Omituinen silmään pistävä ilraiö on se, että Etelä-Sa- 

 vossa v. 1571 pidettiin 100 henkilöä kohti suunnille yhtä 

 paljo karjaa, kun Ruotsissa 300 vuotta myöhemmin. Taulusta 

 näemnie, että lehmiä oli aivan yhtä monta (31), lampaita 41 

 ja 38, sikoja 9 ja 8. Mutta hevosia oli Savossa 2 kertaa 

 enemmän, eli 18, Ruotsissa 9, josta taas näemme miten tär- 

 keä elinkeino hevosten kasvattaminen ja myyminen mahtoi 

 olla jo 15-sataluvun savolaisille. 



Tervanpoltto näkyy tähän aikaan olleen aivan vähänen, 

 koskahan harva maksaa tervaveronsa luonnossa, melkein kaikki 

 rahassa eli viljassa. 



Myllyteollisuus on ollut „kotiteollisuutta" sanan ahtaim- 

 massa merkityksessä, sillä aivan kaikki näkyvät jauhaneen 

 elonsa käsikivellä. Kun Fincke tahtoi rakentaa tuuli- ja vesi- 

 myllyjä, nun hän pyysi rakentajia kuninkaalta Tukholmasta 1 ). 

 V. 1571 mainitaan 2 ) linnan tarpeet käytetyn 2:ssa vesimyl- 



1 ) Arv. Handl. IV. 202 ja 210. 



2 ) V. A. N:o 6440. 



