143 



af de fluktuationer i afseende på andra differensen, som fö- 

 rekomma i den förra. Serien B 1 subtraheras nu term för 

 term från O och Testserien 0—B 1 göres till föremål för ut- 

 jemning. Problemet är nu såtillvida förenkladt, att' andra 

 differenserna kunna betraktas såsom nära nog, om också icke 

 fullt, konstanta. Man kan derför verkställa utjemningen helt 

 enkelt så, att man tager medeltalet af ett större antal, 

 exempelvis 9 eller 11, termer i sender uti 0—B x och låter 

 detta gälla såsom korrigeradt värde för den mellersta af dem. 

 Den erhållna medeltalsserien justeras pröfningsvis och så- 

 lunda framställes den till 0—B 1 hörande utjemnade serien 

 B 2 . Denna subtraheras åter från 0—B t och med den nya 

 restserien 0—B 1 —B 2 företagas ännu några tilläfventyrs nö- 

 diga jemkningar i syfte att åstadkomma öfverensstämmelse 

 mellan observeradt och beräknadt antal döde såväl för hela 

 tabellen, som för vissa lämpligt valda afdelniQgar deraf. Man 

 har dervid att försöksvis bestämma en serie B 3 i allmänhet 

 obetydliga korrektioner (af hvilken en del äro 0), så beskaf- 

 fade, att då termerna i restserien 0—B x —B^—B z multipli- 

 ceras med motsvarande antal lefvande L x (sid. 10 och 11), 

 de uppkommande produkterna, hvilka ej äro annat än diffe- 

 renserna mellan observeradt och beräknadt antal döde, upp- 

 fylla det nyss nämnda vilkoret. Räkningen är härmed af- 

 slutad och den sökta utjemnade serien är B = B x -{-B 2 -\-B z . 

 Såsom antyddes, har denna beräkning dock ej kunnat 

 utsträckas öfver de sista åldersklasserna i anseende till ob- 

 servationsmaterialets bristfälliga skick. Denna del af serien 

 måste derföre kompletteras på annat sätt och har jag i så- 

 dant afseende användt Makehamska formeln. Konstanterna 

 deri bestämdes genom formelns anslutning till de utjemnade 

 värdena af m x för x =? 75, x — 80 och x — 85, och dermed 

 beräknades sedan värdena af m x från x — 85 framåt. 



