182 



bryta vb. bryi[a\ bry0t bruti. 



[bråck] *bråk n. bmak ut. pl., n. 



*bråckla vb. brokla, sv. vb. 1 Arbeta ansträngdt. 



bråd adj. bruacfor. — n. bru at anv. ss. adv. 



*brådhette m. bruadlnta ut. pl., m. Hastigt påkommen betta. 



brådska f. bruasko, ut. pl., f. 



bråka vb. I broka, sv. vb. 1. 



*bråka vb. II brok[a~\ i sa mat, sv. vb. 1 Äta glupskt. 



*bråna vb. I bruan\_a\ sv. vb. 1 Gry. 



*bråna? *bruna? vb. II brona, sv. vb. 1 Skjuta fart, om båt. 



— isl. bruna. 

 *bråna vb. III brona, sv. vb. 1: 1) Glöda, hetta. 2) Svida 



(i halsen). 

 *bråne m. brona ut. pl., m. 1) Hetta i blöden. 2) Sveda i 



halsen. — Jfr. Rz 53 b brånä f. 

 *bråneliosta f. bronahosto ut. pl., f. Hosta åtföljd af sveda i 



halsen. 

 *brånekolt m. bronakoU pl. -ar, m. Bonjour med korta 



skört. 

 *bråta vb. brot\_a\, sv. vb. 1 Bråka lin. — Jfr *bruta, f. I. 

 bråte m. brota, m. 

 bräcka vb. br&h\a\, sv. vb. 2. 

 bräde n. brädd pl. -år & dn, n. 

 *brädska f. brasko ut. pl. f. Brådska. 

 *brädska vb. braska, sv. vb. 1 Brådska. 

 *brädskog adj. brasko 1. -ogdr, adj. Hetsig. 

 bräka vb. brak[a], sv. vb. 2. 

 braken n. brakdn ut. pl., m. 

 *bräkua f. brakno, f. Braken. 

 bränna vb. branla] brand, vb. 1) Brinna, intr. (isl. brenna). 



2) Bränna, tr. & intr. 

 :|: bränsla f. branslo, f. Vägtistel. 



