299 

 sjö m. hj0 pl. -ar, m. 



Sjöbärg n. pr. syèbœrg, n. pr. Smeksam benämning för näcken. 

 sjöfolk n. sy folk, n. coll. 

 sjöfågel m. hpfogcel pl. -foglar, m. 

 sjöman m. sygman pl. -maw & -mandr, m. 

 *sjöskuren adj. kpskunn, adj. Inskuren af vikar. — Jfr fel. 

 vågskorinn. 



sjöstillna vb. sy0stilna, sv. vb. 1 Varda stiltje, lugna [å 

 hafl. 

 *sjöstilliiad m. syetstilna ut pl., m. Stiltje. 

 skabb m. 5Åa5 ut. pl., ni. 

 skabb[ig] *-og adj. sioSo 1. -o^r. 

 [skada f.] *skade m. skada pl. obr., m. 

 skada vb. skad[a], sv. vb. 1. 

 skaft n. skaft pl. =, n. l) Skaft. 2) Solf. 

 *skaftkäpp m. skafijap pl. -ar, m. En livar bland de trä- 

 stickor i hvilka solfven äro^ fästa. 

 skaf va vb. skav[a], sv. vb. 1. 

 skaka vb. skak[a], sv. vb. 1. 



*skakande-sticka f. skakanstiko, f. Redskap hvarmed lintåt- 

 tar lagas. 

 skakel n. skakul pl. skaklar, m. 

 skal n. skal pl. =, n. 

 skala vb. I skälla'], sv. vb. 1. 

 skala vb. II skal[a], sv. vb. 1 [uav] Springa. 

 *skal[e]vabba f. skalavabo, f. Skalbagge. 

 skall n. skal ut. pl., n. 

 skall hjvb. ska & ska près., sku prêt. 

 skalle m. I skala, m. 



*skalle m. II skala, m. Lång udde. — Jfr Eg bil b. 

 skälla skal[a'], sv. vb. tr. 1. 

 skall[ig] *-og adj. skalo 1. -o^r. 



