303 



*skrafla vt>. skrävla, sv. vb. 1: 1) Knarra. 2) Knrra, om 

 magen. 3) Pladdra. — Es 597 a. — no. skrävla. 



*skraflare m. skrävlar pl. -dr, m. Pratmakare. — no. skräv- 

 lar, m. 



*skraflog adj. skravlo 1. -ogdr, adj. Pratsam. 



*skrafva vb. skrav[a], sv. vb. 1 Sladdra. — isl. skrafa. 



*skrakog adj. skraku 1. -agdr, adj. Vårdslös. - Jfr Ez 596 b 

 sfaraka. 



*skrakog-Daniel m. skràkudanil pl. obr., m. Vårdslös mans- 

 person. 



skramla vb. skramWa, sv. vb. i: 1) = hsv. 2) Skrälla. 



skrapa f. I skrapu, f. 



*skrapa f. II skrajpu, f. Stackare. 



skrapa vb. skrap[a], sv. vb. 1: 1) Skrapa. 2) Smattra, om 

 regn. 



::< skrappla vb. skrapla, sv. vb. 1 Smattra, om regnet. 



*skrata f. skratu, f. 1) Skramla. 2) Fågelskrämma. 



*skrata vb. I shrat[a], sv. vb. 1 [at nogon] Jaga. — Bz 

 596 b. 



*skrata vb. II skrat[a], sv. vb. 2 Skvattra, om skatan. — 

 no. skrala. 



*skratog adj. skratu 1. -ugdr, adj. Gäll. 



skratt n. skrat ut. pl., n. 



skratta vb. skrat[a], sv. vb. 1. 



skrefva f. skrivu, f. 1) = hsv. 2) Cunnus. 



skrift f. I skrift pl. -sr, f. Skrifvet arbete. 



skrift f. II skrift ut. pl., f. Nattvardsgång. 



skrifva vb. sknv[a] skraw skrivi. 



skrik n. skrik pl. =, n. 



skrika f. skrikjo, f. — no. skrikja, f. 



skrika vb. sknk[a] skraik skr/h. 



skrin n. skrin pl. =, n. 



