307 



skålla vb. I slaiald[a\, sv. vb. 1. 



skålla vb. II sJcualä[a], sv. vb. 1 Plankbeslå, t. ex. eu jakt. 

 Jfr (?) Bz 613 b skatta. 



skånk ni. shogk pl. -ar, m. 



skåp n. sJcuap pl. =, n. 



*skäddra f. sadro, f. Pratsam och fjäskig kvinsperson. — Hz 

 613 b. 



*skäddrog adj. sadro 1. -ogdr, adj. Fjäskig. 



*skäddrus m. sadrus ut. pl., in. 1) Pratmakare. 2) Fjäsker. 



skaf vor f. pl. savor, pl. t. 



skägg n. sag pl. obr., u. 



*skägga vb. I sag[a\, sv. vb. 1 [ve, ihop] Stöta ihop, om 

 åkdon och farkoster. 



*skägga vb. II sag[a], sv. vb. 1 Slarfva, slamsa. 



*skägger m. sagdr oböjl., m. Hin onde. 



skägg[ig] *-og adj. sago 1. -ogdr. 



*skägg-mossel? m. sagmusil pl. -ar, m. Yfskäggig mansper- 

 son. 



[skäkta] *skäfta f. safto, f. 



[skäkta] *skäfta vb. saft\a\, sv. vb. 1. 



[skäktjblår, *skäft-i. pl. saftbkmr ut. pl., ni. 



skälla f. solo 1. stjalo, f. 



skälla vb. sal[a~] 1. stjal[a], sv. vb. 2. 



*skällkudda f. salkudo, f. Skällko. 



skälm m. sœlm pl. -ar, m. 



skämmas vb. samas samdist samdast, sv. vb. 2. 



skänka vb. sagk[a\, sv. vb. 2. 



skär n. scer pl. = , n. 



skärfva f. sœrvo, f. 



skära vb. scer[a\ 1. stjcer[a~\ slcar & slcar slam. — scer ut 

 Kastrera. — prêt. pass. slcacftst. 



