317 



spindel m. spindü pl. spindlar, m. Brukas ej om djuret — 



se Hock! — utan blott såsom vedernamn för spinkiga 



personer. 

 spinna vb. spm[a\ span spurn. 

 spinnrock m. spmrok pl. -ar, m. 

 spira f. spiro, f. 

 spis m. spis pl. -ar, m. Spisel. 

 spisa vb. spis[a], sv. vb. 1, intr. 

 *spisflisa f. spisfliso, f. Spiselhäll. 

 spjälka vb. spjcelk[a], sv. vb. 2. 



;!: spjälke m. spjœlka, m. Spjäle. — i?^ 657 a. isl. spjålk, f. 

 *spjälkståndare m. spjcelkstondar pl. -ar, m. Staf i hvarje 



bland hökorgens fyra hörn. 

 spjärna vb. s#;<£rç[a], sv. vb. 1. 

 *splint m. splint pl. -«r, m. Sprint. 

 *splita f. spUto, f. Sädesärla. — I Österb. splhto. 

 splittra vb. splitro, f. 

 spole m. spola, m. Spjäle. 

 sporre m. spora, m. — isl. spori, m. 

 *sporslag n. spo§lag ut. pl., n. Nys, aning. — isl. *spur(d)- 



slag, n. jfr spur ö agi, m. = Ifc 659 b. 

 spott n. spot ut. pl., n. 

 spotta vb. spotta], sv. vb. 1. 

 *spraekla vb. sprakcel sprakla, sv. vb. 1: 1) Spraka häftigt. 



2) Dåna. 

 *spradda vb. sprad[a], sv. vb. 1 [UÏ] Slå. 

 *spragga vb. sprag[a], sv. vb. 1 [wöw] Springa styft. 

 *spraka vb. sprak[a], sv. vb. 1. 

 :|: sprake-djnr n. sp rakadjur pl. obr., n. Öknamn på en arg- 



sibba. 

 spricka f. sprikjo, f. & spriko, f. 



