tidsbegränsningen komma ekonomiskt-politiska. Merkantil- 

 systemet har vid denna tidpunkt nått sin fulla utbild- 

 ning i de europeiska staternas lagstiftning. Så äfven i 

 Sverige. „Riket är stadt uti ett det allrahärligaste lopp 

 till ett påliteligit och. mäktigt välstånd", utropar ständer- 

 nas manufaktur- och handelsdeputation vid riksdagen 

 1740 — 1741; „största svårigheten är nu redan öfvervun- 

 nen, och stenen är i det mesta vältad upp för backen". 

 För att kröna verket inrättas vid samma riksdag en pro- 

 fessur i nationalekonomi vid Uppsala universitet. 



Detta såsom förklaring till den kronologiska begräns- 

 ningen af ämnet. Hvad arbetets plan i öfrigt beträffar, 

 torde den icke tarfva särskilda förklaringar. Endast så 

 mycket bör anmärkas, att mina sträfvanden gått ut på 

 att öfvervinna den ensidighet som i allmänhet känne- 

 tecknar arbeten i nationalekonomins historia. Jag har 

 bemödat mig att se företeelserna lika mycket ur rent 

 litteraturhistorisk synpunkt som ur nationalekonomisk. Det 

 är möjligt att jag misslyckats häri. I hvarje fall synes 

 mig detta bemödande åsyfta ett fördjupande af ämnet i 

 den rätta riktningen. 



Det hade måhända hört till saken att begynna med en 

 inledning. Inledningars nytta för andra än författaren 

 själf är dock ofta mycket tvifvelaktig: behöfver läsaren 

 verkligen göras delaktig af författarens' förarbeten och 

 litteraturen belastas med upprepningar eller omskrifningar ? 

 Dessa betänkligheter ha föranledt mig att stryka en redan 

 skrifven inledning och föra läsaren in medias res. 



