8 



talas, de utgående i brist af penningar föllo inunder pro- 

 portion af de inkommande, och mera som man ofelbart 

 har att förmoda, enär en gång växeln själf får sin frihet 

 och inga publika medel för handen äro, som ersätta kunna 

 balansen uti handeln" (18). 



På sätt och vis det intressantaste i Swedenborgs skrift 

 är en liten antydan i förbigående om hans uppfattning 

 af värdebegreppet. Han säger att „all vara efter sin be- 

 gärlighet och nödvändighet skattas högre eller mindre till 

 sitt värde" (4). Denna sats visar att Swedenborg insett 

 värdets beroende af de mänskliga begären, icke af tingens 

 inre egenskaper eller de på deras producerande nedlagda 

 kostnaderna. Det är en subjektiv och realistisk värdeför- 

 klaring han ger. Han har visserligen haft föregångare 

 härutinnan i i^ristoteles, 1 som han sannolikt hade läst, 

 och i ett par italienska författare (Davanzati och Monta- 

 nari). 2 Men det troligaste är att han genom egna iakt- 

 tagelser kommit till sin uppfattning. „Alle, welche kon- 

 krete Fragen erörterten", säger Brentano, „waren subjek- 

 tive Werttheoretiker." 3 Rent af förbluffande verkar det 

 emellertid att hos en svensk författare från början af 

 1700-talet finna en så modern formulering som den att 

 begärligheten är grunden till värdet. Swedenborg har 

 haft snillets intuitiva träffsäkerhet till sitt förfogande. 



Slutligen några ord om Swedenborgs stil. Man kan 



1 Se Kaulla, Die geschichtliche Entivicklung der modemen Wert- 

 theorien, ss. 3 f. o. 51 f., samt Kraus, Die aristotelische Werttheorie in 

 ihren Beziehungen zu den Lehren der modernen Psychologenschule, i 

 Zeitschrift für die gesamte Staatswissenschaft, 1905, s. 573 ff. 



2 Se Zuckerkandl, Zur Theorie des Preises, s. 46 ff. 



3 Die Entwicklung der Wertlehre (i Sitzungsberichte der Kgl. 

 Bayerischen Akademie der Wissenschaften, 1908), s. 24. 



Bidrag t. känned. af Fini. 



