12 



nufakturer är ingen commerce, utan allenast ett privile- 

 gieradt nederlag" (I, 25 f.), m. m. 



Man må emellertid icke tro att Polhem underskattade 

 jordbruket. I ett efterlämnadt manuskript („Några an- 

 merkningar i almena oeconomien") säger lian: „Emedan 

 lantbruk ähr förnembste och säkraste grundvahlen i ett 

 Eijke, så bör det med skiehl fram för alt annat befor- 

 dras. Hvarss välstånd består i fölliande l:o att hvar 

 och en lantman ähr sielf ägare af den jord han brukar 

 2:o att dhe utlagor han bör utgöra skie i samma och 

 sådana pertsedlar som känns gård och näringsmedel kan 

 bringa utaf sig och intet contant — — — " 1 Det är så- 

 ledes icke de vanliga merkantilistiska åsikterna Polhem 

 hyser i denna viktiga punkt, och märkligt är hans be- 

 stämda häfdande af principen att jorden skall tillhöra den 

 som brukar den. I sitt presidiital inför Vetenskapsaka- 

 demien (1744) beklagar han sig dessutom med en viss 

 bitterhet öfver de „särskilda interesser och stadgade hin- 

 der" som ligga i vägen för landtbrukets uppkomst; så 

 länge de finnas, kan landtbruket „nu föga räcka till 

 ett torftigt underhåll i mat och kläder för sina egna 

 arbetare". 2 



Polhem vill icke att den ekonomiska lagstiftningen 

 skall gynna några få medborgare eller medborgaregrup- 

 per. I ÅtsMllige Allmänne Hushålds Förslag fördömer 

 han skarpt monopoliserandet och privilegierandet, därvid 

 synbarligen främst tänkande på skråna. „Att monopolier 

 för ett rike äro så hälsosamma som kallbrand för en 



1 Fortsättningen saknas tyvärr i manuskriptet. 



2 Tal öfver den vigtiga frågan: Hvad som vårt kära Fädernesland 

 hafver nu mast af nöden til sin ständiga förkofring i längden ? s. 9. 



Bidrag t. känned. af Fini. 



