13 



människa", säger han, „det behöfves här med många ord 

 intet bevisas, efter saken själf vist ett märkeligit prof 

 däraf medelst den allmänna penningebristen, som däraf 

 har sitt förnämsta ursprung och orsak" (13). Monopolens 

 afskaffande är det bästa och säkraste medlet att förbättra 

 rikets hushållning; „ty hvad kan mera skada en fiskdamm 

 än några stora gäddor, som uppsluka de andra fiskarna, 

 hvarigenom de göra egaren mera skada än deras egna 

 kroppar spisa att fylla skadan, och hvad kan mera skada 

 ett rike än när några få lefva af en näring, som många 

 tusende människor kunna ha sitt uppehälle vid, om desse 

 intet vore?" (15). Polhem tror att, ju nere handtverkarne 

 och fabrikanterna äro, desto större blir af sättningen. „Ty 

 ju mera näring ju mera folk, och ju mera folk ju mindre 

 löper på hvar i contribution, när krig och andra riksens 

 tarfvor så fordra. Varandes fundamentet till ett lands 

 välstånd att däruti är mycket folk, som alla ha sin rö- 

 relse och nödtorftige näring." Af folkmängdens storlek 

 beror konsumtionen, som i sin tur är handelns grundval 

 (17 o. 23). 



I konsekvens med dessa åsikter uttalar sig Polhem, i 

 samma skrift, äfven för fullständig handelsfrihet, för han- 

 delns „fria och oomskränkta gång". „Man har öfverallt", 

 säger han, „och i alla tider befunnit att, så länge han- 

 deln fått behålla sitt fria och lifliga lopp, så hafva små 

 ting blifvit stora, som Tyrus och andra städer fordom- 

 dags och Amsterdam med nere i sednare tider ; men så 

 snart man aldrig så litet begynt konstla därmed till han- 

 delns tvång, så har nedanet strax kommit in med och 

 gjort följe." De inhemska handelsmännen böra icke gyn- 

 nas framför de utländska. „Om de ej njuta någon annan 

 förmån mot utlänningarne än blotta burskapet, då nödgas 



Kat. o. Folk, H. 73, N:o 1. 



