21 



rara förtjänster, slår an på on svensk läsekrets: dess po- 

 litiska tendens står i samklang med Frihetstidens stats- 

 skick, Karl XILs envälde är lika förhatligt för den tidens 

 svenskar som Ludvig XIV:s absolutism var misshaglig för 

 Fénelon. Och huru lätt hade man icke att i boken finna 

 direkta tillämpningar på de rådande förhållandena i Sve- 

 rige! Läs t. ex. detta ställe — det är Mentor som talar 

 till Idomeneus i Salenta: „En långvarig frid är nu i be- 

 gynnelsen nödig, till att befrämja Edert folks tillväxande. 

 I borden intet annat tänka uppå än att uppbruka Edert 

 land och inrätta de allra visaste stadgar. En fåfäng äre- 

 girighet har bragt Eder till ytterste brädden af ett brått 

 och farligit fall: i det I med makt velat synas stor, så 

 hafven I ju i det närmaste fördärfvat Eder sannfärdiga 

 storhet. Skynden Eder att förbättra desse förseelser; 

 låten alla Edra stora byggningsverk hvila; af sägen hög- 

 mod och stolthet, som skulle ändteligen fördärfva Eder 

 nya stad; låten Edert folk vederkvicka sig i friden" 

 (455). 1 Det svenska samhället under Frihetstidens första 

 skede kunde icke finna ett riktigare uttryck för sina 

 tankar och känslor än i dessa ord af ärkebiskopen i 

 Cambrai. 



De nationalekonomiska idéer Télémaque innehåller äro 

 i nere än ett hänseende intressanta. Fénelon drifver i 

 sin bok en medveten och systematisk opposition mot Col- 

 berts industrimerkantilism och öfver hufvud mot hela den 

 merkantilistiska politiken och det till grund för den lig- 

 gande åskådningssättet. 2 Han talar föraktfullt om „alla 



1 Citaten från Ehrenadlers öfversättning. 



2 Man har påstått att Fénelons idealsamhälle Salenta icke utgör 

 en exponent för hans verkliga åsikter, men detta är oriktigt (se 

 G-enay, Étude morale et littéraire sur le Télémaque, s. 76). 



•Nat. o. Folk, H. 73, N:o 1. 



