24 



trätor, uppror, vämjelse för arbete och uppväcker allt 

 oskick i hushållningen. Lät fördenskull vinet gömmas 

 såsom en läkedom eller ganska sällsynt dryck, som endast 

 brukas till gudarnas offer eller på stora högtids- och 

 glädjedagar. Men tanken intet att en så angelägen för- 

 ordning blifver åtlydder, så framt icke I själf gifven 

 de andre cläruti ett efterdöme" (507). Förnuftiga nyk- 

 terhetsvänner i det tjugonde seklets början finna sin 

 tanke fullt återgifven i dessa för tvåhundra år sedan 

 yttrade ord. 



Det ligger i sakens natur att i en didaktisk eller mo- 

 raliserande roman, sådan söm Télémaque, en etisk tendens 

 skall göra sig gällande, äfven då ekonomiska ämnen berö- 

 ras. Anmärkningsvärdt är emellertid att denna tendens 

 på sina ställen antager jämväl en demokratisk, för att 

 icke säga socialistisk form. 



Mentor-Fénelon betecknar det som „en förskräckelig 

 omänsklighet att endast till fullföljande af sine högmodige 

 och orolige anslag slita dem [åkermännen] ifrån munnen 

 deras lju frige bärgning, den de endast af den gifmilde 



Naturen förmcdelst deras sura anletes svett åtnjuta. 



Allenast någras omäteliga högfärd och vällust sätta så 

 många tusende andra uti en grym fattigdom" (500). 

 „Gören", säger Mentor, „tvärt emot det som gemenligen 

 sker. De girige och oförståndige konungar tänka allenast 

 uppå att med utskylder besvära de undersåtare som äro 

 mest vaksamme, drifvande och flitige till att förkofra sig, 

 alldenstund de förmoda att snarast kunna af dem utbe- 

 komma sin skatt, och med detsamma betunga de allra 

 minst dem som förmedelst sin lättja sitta uti ett fattigt 

 och eländigt tillstånd. Förkasten denne skadelige sed- 

 vanan, som intet annat tjänar till än att förtrycka godt 



Bidrag t. känned. af Fini. 



