50 



afseende delar Bacon merkantilismens villfarelse : han 

 tror att en stats tillväxt i förmögenhet sker uteslutande 

 på utlänningens bekostnad, ty det enas tilltagande är det 

 andras aftagande (n:o 14). 



Bacons sociala tendenser äro demokratiska. „Framför 

 allt måste den försiktighet brukas att icke några få komma 

 till att slå under sig hela landets redbara medel och pen- 

 ningar. Ty på sådant sätt skulle väl ett rike kunna ega 

 en stor skatt, men icke dess mindre lida nöd. Men pen- 

 ningen är lik gödseln, som nyttar till intet, utan hon blif- 

 ver utspridd. Detta sker bäst, då de bottenlösa svalg af 

 ockrande, varornas underslaggande medelst enskild köp- 

 handel och landtgodsens utvidgande tillstoppas eller veder- 

 börligen hand cläröfver hålles" (n:o 14). Jorden bör vara 

 delad så, att plogen stannar i egarens händer och ej i 

 arrendatorers eller hälftenbrukares. Man bör akta sig för 

 att låta adelsmännens, prästernas, öfver hufvud herrar- 

 nes eller ståndspersonernas antal öfver höfvan växa; ty 

 därigenom förvandlas mängden af folket till modstulna 

 landbönder och dåliga drängar, med ett ord till herrar- 

 nes dagakarlar. I myckenhet af folk ligger ingalunda ett 

 rikes storhet; man kan ha en stor folkmängd och ringa 

 styrka (n:o 25). Bacon går t. o. m. så långt att han — 

 häri en förelöpare till Malthus — betraktar det som syn- 

 nerligen viktigt att folkmängden i ett land ej öfverstiger 

 tillgångarna, med h vilka den skall underhållas. „För all- 

 ting måste tillses att landets folkrikhet intet må blifva 

 större än att rikets afvel kan förslå till dess underhåll. 

 Folkets öfverflödande bör icke uträknas efter mantalen 

 eller personernas antal och mångfaldighet allenast, ty ett 

 litet antal, som slösar och förtärer mycket, men förvärf- 



Bidrag t. känned. af Fini. 



