69 



partier af den praktiska nationalekonomin som lärorna om 

 handel och köpmän, om stadsnäringar och deras åtskill- 

 nad från landtmannanäringar, om handtverkare och manu- 

 fakturer samt om fiskerier. 



Sin afsikt att vara systematisk och grundlig förverk- 

 ligar Nordencrantz icke enligt den i de dåtida tyska ka- 

 meralistiska arbetena vanliga metoden — han är, såsom 

 vi skola se, påverkad af engelska författare med deras 

 mer praktiska syn på tingen. I stället späckar han fram- 

 ställningen med citat ur andras arbeten och ådagalägger 

 härigenom den lärdom hvarpå tiden satte så stort värde 

 och som det särskildt för honom var en ambitionssak att 

 visa sig inneha, ty handelsmannen och konsuln i Lissa- 

 bon Andreas Bachmanson hade „icke scholar och acade- 

 mier bivistat" — så berättar han själf i företalet — , och 

 Arcana var hans förstlingsarbete. „Men om skrå och 

 skråordningar i detta mål handhafvas skulle och alla de 

 aktas odugeliga som icke haft tillfälle att höra under de 

 lärdas societet, så får jag nu", säger han, „gunstig till- 

 låtelse att vara frimästare, hvilka skråerne, som jag har 

 hört, hålla före vara i släktskap med bönhaser. Men så- 

 dant omdöme förväntes af inga andra än dem som är o 

 hatare af själf va innehållet, och är jag i mitt sinne för- 

 säkrad att, ju större kärlek läsaren bär för detsamma, ju 

 mindre frågar han efter auctoren, om han har gått i sko- 

 lan eller ej, icke heller hans styl, utan håller sig endast 

 vid materien och betraktar hvartill den nyttig och duge- 

 lig är. Den som förväntar att läsa i desse mina enfaldiga 

 skrifter någon prydelig och hög svenska är verkeligen 

 bedragen." 



Ja, förvisso, stil saknar Nordencrantz både i detta och 

 sina senare talrika arbeten, och endast den sedermera. 



Nat. o. Folk, H. 73, N:o 1. 



