75 



komster måste alltid vara ringa, så länge manufakturer 

 därsammastädes icke finnas" (217). Dessa satser tarfva 

 några kommentarier. 



För Nordencrantz ter sig folkmängden som ett så 

 viktigt ändamål, att han stundom likställer den med rike- 

 domen; han säger till och med „att en myckenhet fattige 

 människor äro ett lands rikedom" (145). Tillräckligt med 

 billig arbetskraft är med andra ord hvad Nordencrantz 

 främst önskar. Därigenom möj liggöres den inhemska in- 

 dustrins blomstring, och hvad detta betyder visar er- 

 farenheten. „Manufakturer äro oskiljaktige med en na- 

 tions beständiga välgång och heder; utom dem kan icke 

 en fjärdedel så mycket folk i ett land uppehållas. Land 

 och dess afvel kan väl eljest genom flitigt bruk förbätt- 

 ras, men aldrig i värde tilltaga. Handel och sjöfart 

 kunna väl ock utan manufakturer bestå, men i ingen 

 proportion emot hvad de med dem vara kunde" (216). 

 „Om ett rätt borgerligt väsende är själfva själen af den 

 politiska kroppen, så äro åter manufakturer det innersta 

 och förnämsta af själfva det borgerliga väsendets varelse 

 och således uti hela den politiska kroppen såsom den äd- 

 lare delen af den naturliga kroppen, som kallas en för- 

 nuftig själ eller en divinse aurse particula" (214). ' Hvar- 



1 Arnberg (a. a., 1, s. 68) påstår att Nordencrantz sätter han- 

 deln framför manufakturerna i betydelse. Men detta är ett miss- 

 tag. Lille framställer saken rättare i sin afhandling om Anders 

 Chydenius i förhållande till samtida nationalekonomer, s. 35 ff. — 

 Arnbergs referat af Nordencrantz' åsikter är icke fullt exakt. Där 

 ingå meningar och uttryck, äfven inom citationstecken, hvilka icke, 

 sa vidt jag kunnat se, hafva sin motsvarighet hos Nordencrantz. 

 Lille har någon gång låtit sig förledas att upptaga inexakta satser 

 från Arnberg. 



Kat. o. Folk, H. 73, N:o 1. 



