81 



stöder sig uttryckligen på Davenant i denna viktiga punkt 

 (53) — , närmast från honom har han sannolikt äfven sin 

 uppfattning om gagnlösheten eller skadligheten af förbud 

 mot penningars utförande (54), af höga tullar och förbud 

 mot införsel af främmande länders varor, och äfven i yr- 

 kandet att icke hvarje land själft skall producera alla 

 slags varor är jag benägen att se ett direkt inflytande 

 just från Davenant, och ej från honom jämte många 

 andra. * 



På Davenant och på Child stöder sig Nordencrantz, 

 då det gäller att bevisa handelskompaniers nytta och 

 köpmansståndets betydelse. Han öfversätter ur Childs 

 A New Discourse of Trade kapitlet om handelskompanier 

 (113; Child därjämte citerad 65, 120). I detta kapitel 

 förekomma bl. a. följande allt annat än merkantilistiskt 

 klingande ord: „Lät de private sköta sig själfva, de skola 

 ofelbart handtera sina saker i den handel som nu är i 

 kompaniers händer rätt så väl som i den till hvilkens 

 idkande inga kompanier äro upprättade. Det är den visa 

 lagstiftarens ändemål att sörja för hela menigheten och 

 intet för några få däraf. Och om påföljden af en lindrig 

 tillåtelse skulle blifva att manufakturerne därigenom utom- 

 lands blefvo förringade och sammaledes de främmandes 

 varor kommo här i mindre pris, så följer då däraf, att 

 nationen hafver förmån på bägge vägarne" (114). JSTorden- 

 crantz' åsikt om skrånas skadlighet — utan tvifvel grun- 



1 Nordencrantz säger visserligen att „de fleste som hushållnings- 

 verket förstå" (se ofvan, sid. 79) dela hans åsikt i den sista punk- 

 ten, men jag har icke hos ßoscher (Z. Gesch. d. engl. Volksioirtli- 

 schaftsléhre) funnit liknande åsikter angifna beträffande någon an- 

 nan engelsk författare, och andra författare än engelska synas icke 

 ha utöfvat något väsentligt inflytande på Nordencrantz. 



Nat. o. Folk. H. 73, N:o 1. 



6 



