87 



ligger i de bägge varianterna af definitionen. Denna morali- 

 serande tendens är ett arf från den antika och den sko- 

 lastiska filosofins behandling af de ekonomiska frågorna 

 och anträffas rätt ofta i den merkantilistiska litteraturen. 1 

 Berch själf ändrade visserligen senare sin definition af 

 ekonomin: i Inledning til Almänna Hushålningen (1747) 

 säger han att „hushållningsvetenskapen beskrifves gemen- 

 ligen vara en konst att förvärfva, förvalta och bevara 

 egodelar" (4), sålunda uteslutande hvarje etiskt bielement 

 ur definitionen. 2 A andra sidan bortser han i sin fram- 

 ställning af handeln i samma arbete icke helt och hållet 

 från den moraliska sidan af saken, utan talar om att 

 „varorne måste vara gode och uppriktige" (297). 



Längre än till definitionen af den ekonomiska veten- 

 skapen har dock icke Berch slafviskt följt Rohr. Medan 

 denne indelar „hushållningskonsten" i „die Oeconomica 

 derer Fürsten und derer Privai leute" och kallar den förra 

 delen kameral- eller statsvetenskap och den senare stads- 

 och landthushållningskonst (2 — 3), så existerar för Berch 

 endast denna senare. „Opulentia Regni consistit in opu- 

 lentia civium; prsecipuum itaque erit negotium Principi- 

 bus maxime conveniens civium opes augere" (4). — Det 

 är uppenbart att Berch icke kunnat tillämpa den tyske 

 kameralistens indelning af vetenskapen på svenska för- 

 hållanden och därför gått sina egna vägar. Vi finna här 

 en bekräftelse på det som redan tidigare (sid. 34) fram- 

 hållits: att nationalekonomin i Sverige af politiska or- 



1 Jfr Westergaard, Den celäre Nationalekonomis Opfattdse af 

 det sociale Spergsmaal, s. 25. 



2 Chydenius har pâtagligen rönt inflytande af Berch, då han 

 i förbigående definierar „hushållningen" såsom „en konst att för- 

 värfva och förvara egodelar" {Pol. Skr., s. 36). 



Nat. o. Folk, H. 73, N:o 1. 



