. ÎOL 



turer och han dt verken" (SN. 39). „Hvarpå ofelbart följa 

 skulle att penningen blefvo löpande man emellan inom- 

 lands och icke rymmande till främmande, att näringen 

 blefvo grönskande på en god grund till publici et pri- 

 vatorum förenade nytta och bestånd, att vinsten blefvo 

 närvarande och kännbar, förmedelst landets rönande öfver- 

 fiöd på penningar och näring; h vilket allt till så mycket 

 högre grad vordo uppstigandes som människorna och 

 invånarnes myckenhet förökades" (SN. 40). 



„Alltså är rikets största angelägenhet nu för tiden", 

 utropar Salander, „att manufakturer, fabriker och handt- 

 verk befordras" (OF1. dedik.). Det är klart, menar Sa- 

 lander, att man icke kan omfatta den „extremiteten" eller 

 satsen: „låt gå som det går och fördärfvas" (SN. 17). 

 „Kegeringen bör handla med undersåtarne såsom för- 

 äldrar med sine barn" (SN. 31). Då nu „lifvet af alla 

 manufakturer i gemen, men af väfverierna i synnerhet 

 såsom vidlyftigast, består i tvenne ting: förlag och af sätt- 

 ning" (SP. II: 45), så rekommenderar Salander såsom 

 lämpliga medel höga tullar, särskildt på sådana varor som 

 äfven hemma kunna tillverkas; aflägsnandet af den „ska- 

 deliga näring" som bedrifves särskildt i de mindre städerna 

 med handel af främmande kramvaror, med ett litet och 

 torparelikt åkerbruk äfvensom tobaks, öls och brännvins 

 manglande (stadsprivilegierna borde fråntagas sådana sam- 

 hällen); yrkesskicklighetens befordrande genom studie- 

 resor till utlandet för „skickelige ingenia" och religions- 

 tvångets afskaffande, i syfte att erhålla främmande handt- 

 verkare till riket; den enskilda företagsamhetens väckande 

 och lifvande genom uppmuntringar och premier — „poli- 

 tiens arbetsplikt är att veta rätta konsten att taga och. 

 gifva" — ; anskaffandet af en fond för understödjande af 



Nat. o. Folk, H. 73, N:o 1. 



