102 



fabriker, livilken fond skulle hopbringas dels genom sam- 

 manskott af hela befolkningen, dels genom tullförhöj- 

 ningar, dels åter genom accis på ,.öfverflöd i kläder, mat, 

 dryck, hus och möbler samt rang och högfärd, så att 

 den vällustige och nyfikna, lata och yppiga finge väl be- 

 tala och af odygden således blifva en stor hjälp till ett 

 sådant fattigt lands gemensamma uppkomst"; m. m. (SX. 

 26—35). 



Det lönar sig icke att ytterligare referera Salanders 

 åsikter. Jag antecknar blott att han finner produktpla- 

 katet vara ..ett härligit och slugt köpmannapåfund" (SP. 

 II: 59). I fråga om skråväsendet uttalar han sig, under 

 direkt anslutning till Norden crantz, rätt skarpt: han anser 

 skråna utgöra ett hinder för manufakturernas uppkomst 

 och beskyller dem för „egenvillighet"' och ..oredelighet" 

 (SP. II: 7 f.). Men Salander har heller ingen anledning 

 att taga skråämbetena i sitt beskydd — det är fabrikan- 

 ternas ärenden han går, det är deras intressen han i själfva 

 verket så ifrigt förfäktar såsom en fosterländsk sak, såsom 

 „salus patrise". Och granska vi saken närmare, så finna vi 

 att det i grund och botten är textilindustrin, ..väfverierna" 

 och deras égare, hvilkas syften han vill främja. Han 

 indelar fabrikerna i tre kategorier: „första graden hafva 

 de under väfspolen och press, andra under hammar och 

 fil, samt tredje under yxa och hyfvel. De första äro 

 oumgängeligast för alla människor, nära mesta folket, 

 gifva stor handel och sjöfart, äro af stort värde i liten 

 skrymsel, äro en brödskola för fattig ungdom, hafva stör- 

 sta af sättningen, förbättra landthushållningen, befordra 

 själfva hammaren och yxan, fortskynda cirkulationen 

 samt göra stor besparing i riket och rikta landets gemen- 

 samma styrka. De andre bidraga väl till samma för- 



Bidrag t. känned. af Fini. 



