Ill 



att han måhända skref för deras räkning. Vare därmed 

 huru som helst, så framstår hans patriotism i ett förkla- 

 radt ljus genom det faktum att han själf anlade en ylle- 

 fabrik i Halmstad, för hvilken han ur manufakturfonden 

 erhöll ett understöd af 54939 d:r 13 öre smt. Fabriken 

 nedlades 1754, men penningarna behöll Hamrén. 1 



Något nytt bidrag till de nationalekonomiska idéernas 

 historia lämna icke Hamréns skrifter. Hamrén är i grun- 

 den ingen författare, blott en skrifvare, den där känner 

 jargongen. Och som han har ett klent förstånd, så går han 

 litet längre än de hade vågat som tutat honom satserna 

 i örat. När den obetydlige tyske författare han öfversatt 

 och kommenterat fastslår „att allt h vad ett land själf t 

 kan framalstra och förarbeta, det borde till ingen del 

 vara tillåtet att ifrån främmande orter i landet införas 

 eller försäljas, oaktadt att den utländska varan så i an- 

 seende till sin godhet som priset skulle falla några pro- 

 cent bättre och billigare", så faller Hamrén i extas och 

 utropar: „detta är en grundsats fast som berg och för- 

 modeligen med gyllene bokstäfver inpräglad uti alla rätt- 

 sinte patrioters sinnen" (OR. 103). I denna riktning går 

 sedan Hamrén vidare i sina egna skrifter. „Den utländ- 

 ska kramhandeln" är busen; den har „förkvaft och be- 

 tagit våra inhemska deras besynnerligaste näringssaft, 

 som är en prompt och ständig debit" (OT. 3). Det gällde 

 att „dels genom totale förbuder, dels genom tillräckelige 

 tullförhöjningar och importer ifrån rikets konsumtion 

 afsöndra" det utländska kramet (OT. 11 o. 7). „Utlän- 



1 Riksens Ständers Handels och Manufactur Deputations Berät- 

 telse Om Swenska Manufactur emes Upkomst och närioarande tilstånd 

 (1766), s. 12. 



Nat. o. Folk. H. 73, N:o 1. 



