113 



stående matematiker och agronom, * men hans national- 

 ekonomi har endast kuriositetens och åtlöjets intresse. 

 Hans framställningssätt à la Euclides, med „grundsatser", 

 „leder" och „påföljder", verkar skrattretande, och man 

 har svårt att säga hvar felet mera sitter: i knaggligheten 

 eller i dimmigheten. Blandningen af upphöjda moraliska 

 satser och platta ekonomiska råd gör också den ett ko- 

 miskt eller bisarrt intryck. 



I dedikationen till ständerna förklarar Duhre sina 

 intentioner med Siveriges Högsta Wälstånd. Han hade 

 „till bepröfvande hemställt, å den ena sidan huruledes det 

 af oss bebodda landets rätta kultur måtte kunna upp- 

 hjälpa våra inhemska manufakturer till den högsta grad 

 igenom ett indelningsverk, inrättadt så för dem hvilka 

 under de uti städerna boende fullkomliga konstnärers och 

 handtverkares inseende, pådrifvande och ansvar böra ar- 

 beta uti de så kallade tjänsthan dtverken, som för deras 

 hälftenbrukare, samt å andra sidan huruledes manufak- 

 turerna måtte tillbaka kunna likaledes upphjälpa landets 

 kultur" o. s. v. Duhre finner visserligen själf denna an- 

 ordning „ovanlig, sällsam och obrukelig", men tror sig 

 dock kunna bevisa „huruledes den måtte vara enligast 

 med landets infödda art samt huruledes hvar och en af 

 dem som väl arbeta uti tjänsthandtverk måtte uppå of van- 

 berörda sätt kunna njuta ett större välmående än den å 

 något annat sätt kan finna, med den förmån att han för 

 publico icke måtte kosta mera att underhålla än 12 öre 

 kmt för ett dagsarbete, och följakteligen, om en tillräcke- 

 lig myckenhet af sådana, under en oeconomisk societets 

 inseende och direktion, kommer att svara emot en erfor- 



1 Se Wrangel, a. a., ss. 104 o. 168. 



JSTat. o. Folk. H, 73, N:o 1. 



