114 



derlig myckenhet af bemalte öfver dem satta befallnings- 

 haf vande, huruledes landets och de utrikes ifrån inskrifna 

 materialier måtte kunna upparbetas till manufakturer uti 

 en så hög grad, befastad med cle utvalda och fullkomliga 

 handtverkares förmåner, underhåll och belöningar". 



Den ekonomiska societetens inrättande, dess uppgifter 

 och framför allt dess produktionsreglering, — det utgör 

 sedan det hufvudsakliga innehållet i Duhres vidlyftiga och 

 besynnerliga arbete. Societeten borde ..såsom hela rikets 

 inhemska hushållare och förlagsman" träda i stället för 

 utlänningen, „som ifrån långliga tider mästerligen har vetat 

 suga märg och must af de svenska undersåtares goda" 

 (2). Den borde ,.å kronones vägnar" drifva all näring i 

 landet, jordbruk, fiskerier, bergshandtering, manufakturer, 

 utrikes handel och inrikes grosshandel; i ersättning för 

 detta privilegium skulle den svara för de utskylder och 

 besvär som nu åligga de enskilda för den näring de 

 drifva, stå under kronans kontroll „såsom under ett fa- 

 derligt förmynderskap" och använda vinsten af företaget 

 „endast till sådant som underhåller, förökar och befordrar 

 tjänsthandtverkens välstånd och den honom anförtrodda 

 handel och commercie till hela rikets bästa med socie- 

 tetens välmågo". Societetens ledamöter — 151 förestån- 

 dare, 302 medhjälpare och 69 öfvermästare (med 5000 

 „pådrifvare") — borde vara gudfruktiga män, icke få 

 ega fast egendom utan att arrendera den åt societeten, 

 vid äfventyr att eljest mista den utan ersättning, och 

 icke få „sammanskrapa någon eftertänkeligare rikedom 

 än den som behöfves till dess goda välmående och han 

 kan samla af den inkomst som honom genom en årlig 

 anordning bör lända till godo" (3—5, 92 — 94). 



Bidrag t. känned. af FinU 



