116 



de uti själfva praktiken af sina sysslor måtte kunna anse 

 såsom en fast grundval och rättesnöre" (25). Och som 

 h var och en är sig själf närmast, så omfattar Duhre med 

 ifver den åsikten att matematiken och naturkunnigheten 

 (fysiken) böra vara „själfva grundvalen" hvarpå landets 

 ekonomiska förkofran skall byggas (80; jfr 9, 25 m. il.). 

 Det förefaller vid sådant förhållande anspråkslöst att 

 Duhre förbehållit endast 41 af de 151 föreståndareplat- 

 serna i societeten åt matematiker och fysiker (92). 



På sitt sätt originella — och likväl ointressanta — 

 äro utan tvifvel Duhres idéer. Visserligen hade Hamrén 

 kort förut i sin Manufactur s-Spegel framställt och om- 

 ständligt motiverat inrättandet af ett „manufacturs amt 

 eller societet" för skötseln af manufakturerna (47 — 55), 

 och Hamrén hade fått idén från Marenholz („den för- 

 svenskade Gullgrufvan", MS. 119), som i sin tur kopierat 

 Schröder (Fürstliche Schatz- und Rent-Kammer, kap. XV, 

 2 — 5). Men Duhres ekonomiska societet är dock någon- 

 ting helt annat och mer vidtsyftande. Den får icke hel- 

 ler förväxlas med de ekonomiska societeter eller lärda 

 samfund med praktiskt-ekonomiskt studiesyfte som Rohr 

 föreslagit i den tyska litteraturen och Berch efter honom 

 i den svenska (jfr ofvan, sid. 90). 



Bidrag t. känned. af Fini. 



