132 



Ur synpunkten af de ekonomiska teoriernas utveck- 

 ling kunde man godt förbigå Argus. Dalin själf har icke 

 fäst stort afseende vid de uttalanden hans veckoskrift 

 innehållit i nationalekonomiska ämnen. Huru onaturligt 

 hade det i själf va verket icke varit, om Olof Dalin, 

 den store dyrkaren af la gaya sciensa, funnit någonting 

 lockande eller roande i odlandet af den litteraturgren 

 som man senare kallat la littérature ennuyeuse? „Men", 

 säger Dalin själf i ,.Argi Räkenskap för Biksens Stän- 

 der" ; ..jag har dock funnit mig pliktig. Högloflige Stän- 

 der, till att försvara och pådrifva de anstalter som I 

 härvid [till rikets välstånd och förmögenhet nu och i 

 framtiden med god handel och tillverkningar] godtfunnit. 

 och intet haft maga till att smälta det någon därpå skulle 

 knorra. Har det varit något fel (som likväl intet sundt 

 förnuft lärer kunna finna), så har jag dock skattat heder- 

 ligare att fela med Er än att vara bättre underrättad med 

 malcontenter. Finnen I hädanefter annorlunda, så finner 

 ock jag annorlunda. Lydnan står en undersåtare bäst" 

 (H: 20). Med en sådan ståndpunkt från utgif vårens sida 

 kan man icke taga hans tidskrift fullt på allvar i natio- 

 nalekonomiska frågor. Hvad Argus i dem har att säga 

 betecknar egentligen blott en ödmjuk reverens för riksens 

 maktegande ständer. Är det då att undra på att det hela 

 i bästa fall låter som ett eko af Salanders och bröderna 

 Carlesons trumpetstötar? Den högtidliga vädjan littera- 

 turhistorien gjort till nationalekonomin för värdesätt- 

 ningen af Dalins uttalanden synes mig därför lika litet 

 på sin plats som det sväfvande preliminära votum litte- 

 raturhistorien för sin del samtidigt vedervågat. x 



1 "VTarburg, a. a., s. 108. 



Bidrag t. känned. af Fini. 



