134 



teten, den förnäma eller kyliga likgiltigheten i förhållan- 

 det till de uppträdande personerna, med dess förträffliga 

 litterära euer konstnärliga verkningar, är helt och hållet 

 främmande för Dalin. 1 Han måste inskrida, taga parti, 

 visa hvar det rätta står att finna, angifva sina sympatier. 

 Afven då han är på god väg att intaga en annan håll- 

 ning, faller han ur rollen och blottar sig, därmed för- 

 störande den konstnärliga effekten. Karaktäristiskt i detta 

 afseende är hans förfarande i det nummer hvari han giss- 

 lar människornas klandersjuka („Om tadel", I: 34). Dalin 

 tager där som exempel äfven „ett sällskap af handels- 

 ansikten, uti hvilka krämarenit och utländske förlager 

 voro målade". Han refererar deras hetsiga utfall mot de 

 inhemska manufakturerna, enkannerligen Alingsås' verk, 

 och talar om deras ..stormande skäl", men kan icke lata 

 bli att tillägga: ,.i anseendet förnuftige, i verket dumme". 

 Och hvilket slut på berättelsen: ,.Jag var härvid opartisk 

 som själfva bordet; men blef dock däraf intet mindre än 

 öfvertygad att vårt lands egne manufakturer äro onödige*'! 

 I stället för att fullfölja ironin en hjärtats bekännelse! 



„Patrioten" är Dalins man, blott han icke går till 

 dumma öfverdrifter ; ..krämaren" däremot föremålet för 

 Dalins sedliga harm, hans spott och spe. Den förre 

 ..bidrog till manufakturers och handtverks förkofring, 2 

 han ville hjälpa landet ur främmandes träldom och laga 

 att handelen kunde stå på sina egna ben; men igenom 

 krämares och kommissionärers svalg utgnall Afunden ho- 



1 Se härom Lamm, a a., s. 214. 



2 Då Warburg (a. a., s. 107) säger att „icke en, utan väl hun- 

 drade gånger påträffar man i Argus häntydningar på huru väl de 

 inhemska manufakturerna förtjänade att skyddas", så uttrycker han 

 sig retoriskt: jag har icke funnit mer än några få sådana ställen. 



Bidrag t. kännod. af Fini. 



