136 



redeliga män, starka i ryggen, utan vinglande, kärnlösa affä- 

 rer, väderhandel, falska vänningar, konstigt remitterande, 

 trasserande och ' dylikt pappersverk, då får landet kredit 

 hos främmande, och denna är en härlig sak" (I: 26). 

 Hemma i Sverige bör banken med kredit understöda 

 handel och industri, blifva „vår engländare, vår bergs- 

 lagsdrifvare, våra handlandes patron, ja, fast han än hade 

 känningar af bankrutter, ty han igenfingo mer med den 

 ena handen än han utgåfvo med den andra" (II: 45). 



Ett slags nationalekonomiskt program har Dalin an- 

 gifvit i „Sagubrott angående en rätt frihets hägn mot 

 enevälde" (II: 31), närmare bestämdt i sjätte punkten af 

 den svenska „freds- och frihets-handbok" han där föreslår. 

 „Vi försäkra att vi med all kraft skole draga vårt rike 

 ur den träldom som dess förmögnare grannar genom sina 

 öfvervälden i handelen pålagt" — så begynner program- 

 met, på hvars enskildheter vi icke behöfva ingå, emedan 

 de ej innehålla någonting nytt. Formuleringen är be- 

 stickande genom sin knapphet och raskhet. Den är otvif- 

 velaktigt Dalins egen. Helt annorlunda låter däremot 

 detta allmänt hållna uttalande, som måste vara skrifvet af 

 någon annan (C. Carleson? x ): „Det är en uppenbar samt 

 af klokt och välsinnadt folk vidkänd sanning, att all 

 rikets goda hushållning, som ej eger manufacturer och 

 commerce till understöd och medhjälpare, är dock otill- 

 räckelig och miserabel; ja, det är så af publique som pri- 

 vate män och sammankomster klart bevist, att landtbruk, 

 bergslag och handel utan fabriker och handtverkare ändå 



1 Warburg (a. a., s. 58, not) har ansett det möjligt, och Sylwan 

 {Sveriges periodiska litteratur, s. 160) troligt, att C. Oarleson för- 

 fattat det. 



Bidrag t. käimed. af Fini. 



