147 



exempel visar detta. „Genom krig", fortsätter Carleson, 

 „hafva många republiker vunnit rikedomar, men sig 

 själfva till skada. Först ödes igenom krig mycket folk, 

 på hvilkas myckenhet likväl republikens välfärd beror, 

 sedan är till att märka: de penningar som igenom krig 

 förtjänas och förvärfvas hafva litet bestånd, om ej han- 

 del och manufakturer draga dem in i sig" (II: 6, 10 f.). 



Handeln är den ena rikedomskällan. Naturligtvis en- 

 dast utrikes handeln. Inrikes handeln „går oss nu intet 

 an, emedan, ehuru densamma ock må drifvas, till den ena 

 eller andra medborgarens större eller mindre fördel, blif- 

 ver ändå intet landets kapital därigenom större eller min- 

 dre". Utrikes handeln däremot „är intet annat än ett 

 byte af landets afvel och varor emot andras effekter och 

 produkter. Nu, om detta bytet är jämnt, så blifver lan- 

 dets kapital alltid lika stort; tager man mera af andra än 

 man förer ut, så förminskas landets kapital efterhanden ; 

 men får man mindre varor in i landet än man kan ut- 

 gifva, så förökas landet i förmögenhet och makt. Där- 

 före, hvar något folk är som är sorgfälligt om sin egen 

 välfärd, så bör detsamma med allt allvare därhän arbeta 

 att öfvervikten i handelen blifver på dess sida. Är det i 

 undervikt och låter gå som det går, så blifver det i 

 längden andras fottråd och eröfring" l (I: 5, 7 f ). 



1 Samma tanke uttrycktes i bunden form af L. J. Colling, se- 

 dermera juris professor i Lund (om honom och hans snålhet, se 

 Sylwan, Från stångpiskans dagar, s. 105), i gratulationsverser till 

 Lars Laurels dissertation De natura et indole Commereii (1740) på 

 följande sätt: 



Sen Handel fått sitt skick, sin städning, rätt och lag, 

 Så bör then vördas som ett rikes största styrka: 

 Ju mera klokt ett folk, ju mera the thet yrka, 

 Att Underviktens ok må skuddas af en dag. 



Nat. o. Folk, H. 73, N:o 1. 



