158 



tagande personerna äro, på ett undantag när, allegoriska: 

 Fru Svea, Fru Oeconomia, Herr Flit, Herr Sparsam och 

 Herr Mentor. Undantaget utgöres af betjänten Frans, en 

 typ som hörde till pjäsen för tiden och som i detta fall 

 måhända närmast är en efterbildning af Holbergs Henrik : 

 den beskedlige, men tillika genom sina praktiska erfaren- 

 heter kloke och dessutom fiffige tjänaren, som går om- 

 kring och säger sanningen och skapar inledningarna och 

 parenteserna och ännu därtill hinner agera lustigkurre. 

 Det synes mig otvifvelaktigt att teatern — kort förut 

 (1737) hade ju Kongl. Svenska Skådeplatsen öppnats — 

 i förening med Dalins Argus inverkat på Salvius' litterära 

 form i Tanckar Of wer Den Sivenska Oeconomien. Numera 

 gör de allegoriska personernas uppträdande ett något 

 tillgjordt och naivt intryck, och dialogen urartar stundom 

 till långa och tröttande monologer. Men språket kan 

 också vara rakt på saken gående, måhända till och med 

 för mycket för att ur stilsynpunkt hänga samman med 

 förkonstlingen i öfrigt. Här och där, icke för ofta, strör 

 Salvius in verser — ■ verser hvilka ej blott äro „sällsynt 

 lediga" till formen, 1 utan ock vittna om ett verkligt 

 poetiskt sinne (såsom t. ex. en förtjusande herdinnesång 

 i n:o 16). 



Tanekar Ofiver Den Swenska Oeconomien skiljer sig 

 från Hushålds-Råd äfven därigenom att de behandlade 

 ämnena icke uteslutande äro ekonomiska. Sålunda giss- 

 lar Salvius med ypperlig satir byråkratins mångskrifveri 

 (n:o 25; jfr äfven ett ställe i n:o 23) och dess invecklade bok- 

 föring (n:o 33) — all denna officiella ,.papperskonsum- 



1 Syl wan, Sveriges periodiska litteratur, s. 217. 



Bidrag t. känned. af Fini. 



