159 



tion", hvilken Chydenius senare både i allmänhet och i ett 

 konkret fall begabbade. 1 Afven moraliska och pedagogiskt- 

 didaktiska frågor dryftar Salvius med förkärlek, städse 

 med ett alltigenom sympatiskt frisinne. Han angriper 

 konservatismen till och med generellt: „om ålderdomens 

 fördärfvelige dyrkan, som under namn af vana förkväfver 

 allt godt, ädelt och hurtigt, förlorar sitt välde", så bin- 

 det bättre i Sverige. Ett särskildt intresse hyser Salvius 

 för undervisningsväsendets reformerande, och det är en 

 uppfriskande radikalism han ådagalägger i denna fråga. 

 „Salvius uppträder mot katekesutanläsning, öfveransträng- 

 ning och latinherravälde, för slöjdundervisning och an- 

 läggande af tekniska skolor och har funderingar om att 

 låta barnen under lek inhämta nyttiga kunskaper. Hvem 

 skulle väntat", utropar professor Sjdwan, „att här finna 

 ett program, som kunde duga i våra dagars undervis- 

 ningsdebatt!" 2 Ytterligare må nämnas att Salvius på- 

 yrkar naturvetenskapernas upptagande såsom undervis- 

 ningsämne vid gymnasierna äfvensom inrättandet af pro- 

 fessurer i ekonomi — det sistnämnda ett yrkande som 

 tidigare framställts af flere andra svenska författare. 3 

 Afven i rent praktiska frågor visar han sig vara en fram- 

 stegsman; sålunda if rar han för införandet af gatubelys- 

 ning i Stockholm, ett förslag som några år senare (1746 — 

 1748) förverkligades. 4 



1 Politiska Skrifter, s. 44, och Palmens inledning, s. XLIX ; 

 Schauman, a. a., s. 524. 



2 Sveriges periodiska litteratur, s. 214. 



3 Se ofvan, sid. 88. — Äfven Carleson hade i Hushålds-Råd 

 (föret., II: 4, n) gjort samma yrkande. 



4 Se Malmström, a. a., Ill 2 , s. 421 ff. 



Nat. o. Folk, H. 73, N:o 1. 



