162 



skjuter Salvius i sina Tanckar den ena breschen efter 

 den andra i systemets bålverk. Den allmänna karaktären 

 och de allmänna orsakerna till detta system, i den form 

 hvari det tillämpades i Sverige, angifver han en gång 

 (n:o 28) genom att berätta en saga om några guldspru- 

 tande ormar, som bevakade ingången till ett stort, half- 

 färdigt hus och som med sitt „spritsande" fördärfvade 

 ögonen på alla dem som ville komma in. „De tyckas 

 väl vara storögde, men se ändock ingenting, om icke det 

 sker alldeles förvändt, så att falskhet för deras ögon 

 lyser som en ren vänskap,, snikenhet som en god hus- 

 hållning, vidlöftige förslager som nödiga rön och försök, 

 stora försträckningar till okunnogt folk af publique medel 

 som endaste utvägar till landets upphjälpande, med mera." 

 Lyckligtvis voro ormarna „mycket sömnaktige", så att 

 man stundom kunde smyga sig in i huset oskadd. Där- 

 inne hördes då ett dubbelt eko. „Det ena jämrade sig 

 och grät utan ända, det andra log och skrattade med 

 lika beständighet. Jag mente att Heraclitus och Demo- 

 critus voro där i rummet inspärrade; men förmärkte 

 sedan att den förra var det allmänna, och den senare det 

 enskylta bästa. I trappan mötte mig åtskillige som ville 

 gå ut: en bar famnen full med exclusive privilegier, en 

 annan hade alla skråordningar under armen; åter mötte 

 jag en som bar alla monopoliska handels för fattning ar och 

 ibland dem 2:ne octroier [ostindiska och levantiska kom- 

 paniernas]; än kom där en löpandes med alla de skrifter 

 som angå landthjälpsmedlens utdelande, med mera." 



Med de kursiverade orden har Salvius angifvit några 

 af systemets sårbara punkter, mot hvilka han också riktar 

 sina pilar. Särskildt monopol och privilegier äro honom 

 en nagel i ögat; dem angriper han ständigt. Så berättar 



Bidrag t. känned. af Fini. 



