166 



regeln införskrifna från utlandet, äro dyrlegda och gå ej 

 in på ändringar af kontrakten för eget och sina barns 

 vidkommande. Först i barnabarnen erhåller industriidka- 

 ren arbetare „för billigt pris", och då först har „publicum 

 sin rätta nytta af verket, men ej förr, så framt man ej 

 med flit vill kväfva barnet i vaggan" (n:o 29). Också 

 Salvius 1 ideal är en inhemsk industri som genom skydd i 

 olika former och nedpressade arbetslöner kan gifva god 

 vinst åt de i företagen intresserade kapitalisterna och 

 utestänga de utländska varorna från den nationella mark- 

 naden. 



Det ur nationalekonomisk synpunkt märkligaste i 

 Tanckar Of wer Den SivensJca Oeconomien är att Salvius 

 där systematiskt angriper produktplakatet, hvilket för- 

 bjöd utländska fartyg att till Sverige hämta andra pro- 

 dukter än eget lands (n:o 26, 27. 30, 46). Han gör detta, 

 utgående från sin erfarenhet om dess skadliga inverk- 

 ningar på bergshandteringen och särskildt järnhandeln. 

 Priset på ett skeppund järn hade 1725 1 varit 60 d:r kmt, 

 men under de närmast följande åren fallit till 50 à 54 d:r 

 och sedermera ytterligare till 40 och 36 d:r. „Om 

 man nu därefter gör en uträkning på 300,000 skeppund, 

 som årligen gått utur riket, så lärer man finna att Sverige 

 säkert på förflutne 12 åren förlorat allenast på järnet 

 öfver 60 millioner d:r kmt, som det eljest bort och kun- 

 nat vinna, om järnpriset blifvit vid 60 d:r för kvart skep- 

 pund. Till att förtiga all den förlust som riket tagit på 

 andre utgående och inkommande varor, af hvilka de 

 förra igenom berörde plakat fallit och de senare stigit 



1 Salvius förlägger produktplakatets tillkomst till 1726, då den 

 kompletterande förklaringen till plakatet utfärdades. 



Bidrag t. känned. af Fini. 



