13 



framställts en fordran på leveransernas betalande. 1 De- 

 putationen fann nämligen 2 , att gärderna och leveranserna 

 så fort som möjligt borde betalas, men tillade i betänkan- 

 det, att detta dock borde ske med avdrag av möjligen 

 förefintliga resterande kronoutskylder. Penningarna skulle 

 utbetalas ur utredningskommissionens medel eller ur nå- 

 gon annan publik kassa eller ock på sätt ständerna bäst 

 syntes. 



De i § 2 gjorda yrkandena diskuterades ganska 

 vidlyftigt vid fem sammanträden. Beträffande frihets- 

 åren enades deputationen om att deras antal, sedan 

 syn försiggått, skulle bestämmas i proportion, till den 

 skada olika trakter och hemman lidit. Därvid skulle 

 även de åbyggnader ersättas, som i Fredrikshamn och på 

 landet vid reträtten blivit brända och förstörda av sven- 

 ska armén. Vad den fientliga armén förstört borde där- 

 emot icke ersättas. Undantag skulle dock göras för Will- 

 manstrand, där särskilt ömmande omständigheter ansågos 

 föreligga. Lösöre åter borde endast ersättas, om det av 

 den egna armén uppbränts, eller om samma armé genom 

 att hindra dess bärgning varit vållande till dess förstö- 

 rande. Man påpekade som stöd för denna åtgärd, att ef- 

 ter förra ofreden ersättning givits för fartyg, vilka av 

 svenskarna uppbränts i Österbotten. Deputationen före- 

 slog, att ersättningen skulle givas i form av frihetsår el- 

 ler ock betalas genom kammarkollegiet, sedan innestående 

 kronoutskylder avdragits. 3 



En av deputationens medlemmar, sekreteraren S. J. 

 Leijonmarck, hyste en från flertalets något avvikande åsikt, 



1 F. Besv. D. prot. 17 o. 23 mars 1743. Se sid. 22. 



2 F. Besv. D. prot. 23 mars, 22 april o. 17 juni 1743. 



3 F. Besv. D. prot. 23 mars, 22 april, 4, 13 o. 17 juni 1743. 



Nat. o. Folk, H. 73, N:o 2. 



