16 



en eller högst två gånger årligen och genom kollekter 

 minst en gång i månaden skulle söka anskaffa ökad hjälp 

 åt de fattigaste bland flyktingarna. l 



Den i § 8 gjorda hemställan hade redan genom depu- 

 tationens tillsättande blivit villfaren. ' 



I fråga om de i § 9 föreslagna utvägarna att an- 

 skaffa penningar var man till en början något tveksam. 

 En del av ledamöterna föreslog nämligen, att av de i 

 ständernas kontor inlöpande likvidationerna halva belop- 

 pet av dem, som överstego 200 d. smt., 2 kunde inne- 

 hållas, men frångick sedermera denna ståndpunkt. De- 

 putationen ansåg sig icke kunna tillstyrka flyktingarnas 

 anhållan „hafwandes Deputationen sig wäl bekant at Con- 

 tributioner och afgifter redan drygt nog äro bewiljade, 

 samt således för sin del icke finner anledning någre yt- 

 terligare föreslå", utan framhöll utvägen att genom stam- 

 böcker och kollekter anskaffa penningar såsom den snab- 

 baste och enda möjliga. :J 



1 F. Besv. D. prot. 23 mars, 26 april o. 17 juni 1743. 



2 Följande mynt och myntbenämningar voro i bruk under fri- 

 hetstiden: 



1 riksdaler (silverriksdaler) = 3 daler silvermynt; 1 daler sil- 

 vermynt = 3 daler kopparmynt. 



Såväl daler silvermynt som daler kopparmynt delades i 32 öre; 

 1 öre = 24 penningar. 



1 d. smt = 4 mark eller svenska mark; 1 mark = 8 öre; 1 öre 

 = 3 örtugar; 1 örtug = 8 penningar 



1 plåt = 6 d. kmt. 



1 tunna guld = 1 00 000 d smt. 



Dalerns värde i nu gällande mynt var ursprungligen 5,55 Fmk. 

 (oavsett myntvärdets fall), men blev 



1715 i silvermynt 1,35 Fmk., i kopparmynt 0,62 Fmk. 



1776 „ 0,93 „ „ 0,3i 



3 F. Besv. D. prot. 23 mars, 26 april, 4 o. 17 juni. Frågan 



Bidrag t. känned. af Fini. 



