18 



var kompetent och själv anmält sig, men däremot borde 

 ingen utom förslag befordras till en tjänst. 1 



Detta deputationens betänkande justerades först den 

 17 juni. Emellertid hade preliminärfred redan dagen 

 förut slutits, och därmed gjordes en god del av de före- 

 slagna åtgärderna överflödiga. Denna omständighet jämte 

 den stora brådska, som rådde vid slutet av riksdagen, 

 utgjorde sannolikt den viktigaste orsaken till att betän- 

 kandet icke förehades av ständerna. 2 Dessutom behand- 

 lade den först under sommaren 1743 tillsatta finska reg- 

 leringsdeputationen delvis samma ärenden och gjorde det 

 naturligtvis med större sakkännedom och större intresse, 

 då dess medlemmar till övervägande del voro finnar. 

 De oroliga politiska förhållandena gjorde visserligen riks- 

 dagens snara avslutning nödvändig, men för Finland 

 hade det varit till gagn, om riksdagen" kunnat förlän- 

 gas och därigenom flere viktiga frågor dels avgöras, dels 

 grundligare behandlas, än nu var fallet. De finska riks- 

 dagsmännen gjorde allt sitt till för att få riksdagens avslut- 

 ning uppskjuten, vilket även skedde några gånger, men dock 

 icke för så lång tid som nödigt varit för de finska angelä- 



1 Flere i samband härmed stående frågor behandlades seder- 

 mera direkt av stånden. Så t. ex. frågan om lön åt flyktade lands- 

 och postbetjänte. Rådets förslag, att de skulle få lön under den tid 

 de voro skilda från sitt ämbete, bifölls med remiss till S. U. R. o. A. 

 prot. 14 maj 1743 (XIV s. 64). Prästest. tillade 18 maj, att om kri- 

 get fortsattes, skulle alla flyktade ämbetsmän efter förtjänst befordras 

 i Sverige. Borgarst. 16 juni; bondest. 29 juni 1743. 



2 I adeln beslöt man utan diskussion remittera betänkandet 

 till F. Regi. D., av vilken det dock ej i dess helhet upptogs till be- 

 handling. R. o. A. prot. 25 aug. 1743 (XIV s. 496). I de övriga 

 ståndens prot. har jag ingenting funnit härom. 



Bidrag t. kärmed. af Fini. 



