27 



som bakugnspenningar, vilka även ansågos vara perso- 

 nella. Dock skulle ståndspersoner, som fått publik eller 

 privat tjänst i Sverige, undantagas. Leijonmarck yrkade, 

 att även det finska tjänstefolket, så snart det tjänte för 

 lön, borde undantagas, men utan att vinna gehör. 



Bland de i bevillningen av den 7 april påbjudna 

 skatterna ingick bl. a. en avgift av 5 °/ av hushyran. Då 

 det likväl hänt, att hyresvärdarna stegrat sina hyror, sä 

 att flyktingarna råkat i betryck, föreslog deputationens 

 flertal, att värdarna borde från den „contraherade hyres- 

 summan" avskriva så mycket, som de eljes efter bevill- 

 ningen borde utgöra till kronan. Leijonmarck reserverade 

 sig även mot detta beslut under förklaring, att då kon- 

 trakten varit uppgjorda, innan bevillningen kom till, lättna- 

 den ej skulle komma flyktingarna till godo. Deputationen 

 föreslog vidare, att flyktingarna ytterligare skulle befrias 

 från fönsterluftavgiften och från avgifter för vagnar, 

 schäser, karrioler, fruntimmersperuker och styvkjolar. l 

 Torpare hos flyktingar och sådana, som arrenderat hem- 

 man eller gods, borde befrias från de avgifter, som om- 

 talas i § 17, punkt 3, 6 och 7 av bevillningslagen. 2 



Flyktingarnas anhållan om inkvartering avslogs där- 

 emot, emedan dess uppfyllande ansågs kräva för stora 

 kostnader. Detsamma blev fallet med ersättningsansprå- 



1 Prostarna Nyländer och Amnell hade anhållit om denna lätt- 

 nad, då de till deputationen ingåvo en forteckning på de till Sverige 

 flyktade prästerna och deras löner. F. Besv. D. prot. 26 april, 16 

 maj 1743. — För varje fönster skulle alltefter stadens storlek betalas 

 8 — 16 öre samt på landet 6 öre, för vagn 4 d., för tvåhjuliga åkdon 

 2 d., för fruntimmersperuker 5 d., men för mansperuker endast 2 d. 

 samt för styvkjolar 2 d., allt smt. M o d é e lïl s. 2029—40. 



2 De här avsedda torparna skulle betala 12 — 16 öre smt. Mo dé e 

 III s. 2039. 



Nat. o. Folk, H. 73, N:o 2. 



