47- 



fruktan för övervåld. Kejsarinnan var nog nådig och 

 mild, men därav hade man foga gagn, ty trupperna be- 

 hövde naturligtvis proviant och skjutsar. Ehuru endast 

 halva året förflutit, hade ändå hela beloppet av mantals- 

 penningarna jämte domare- och lagmansräntorna redan 

 uppburits även av de utfattiga och därtill även furage, 

 fordrats. Flyktingarna hade nog fått tillstånd att åter- 

 vända, men kreaturen hade tagits från deras gårdar, och 

 nu fordrades vid 10 d. smt. vite, att de skulle betala 

 halva räntan. Brevskrivaren uttalar slutligen farhågan^ 

 att det skulle bliva missväxt, ty årsväxten var svag, och 

 landet saknade dragare och boskap. Höbärgningstiden ' 

 hade ej kunnat utnyttjas för skjutsar, och lika hade 

 det varit under såningstiden. Invånarna hoppades dock 

 att genom en snar fred, t. o. m. mot en större landav- 

 trädelse än man räknat med, få återkomma under sin, 

 förra överhet, och att landet därefter skulle bliva upp- 

 hjälpt. 



En liknande bild får man vid genomläsande av lands- 

 hövdingarnas skrivelser och riksdagsrelationer. i Landshöv- 

 dingen i Abo-Bj örneborgs län Otto Reinhold Yxkull be-, 

 klagar sig i brev till general Lewenhaupt i mars 1742 

 över att leveranserna voro så illa ordnade, att bönderna 

 fingo vänta med sina lass och lida förluster, samt att de 

 blevo både bedragna och misshandlade. 2 I april skriver 

 han till regeringen, att bönderna genom skjutsar och le- 



1 Landshövdingarnas riksdagsrelationer finnas bland kammar-, 

 ekonomie- o. kommersdep. akter. Jag har ej lyckats anträffa sådana 

 för Abo-B:borgs och Nylands-T:hus län. 



2 Bland Txkulls skrivelser till K. M:t finnes även ett antal 

 brev från honom till Lewenhaupt. Ovanciterade brev är dat. 30 

 mars 1742. 



Nat. o. Folk, H. 73, N:o 2. 



