53 



skildte bemedlande" läto borgarna dock den 5 november 

 slutligen förmå sig att gå in på följande överenskommelse: 

 l:o Under de trenne frihetsåren skulle staden avstå hälf- 

 ten av de inflytande tull- och accismedlen, vilka sedan 



„på samma sätt och till lika stor summa qvartaliter 



komma att återbetalas af the, näst följande trenne ah- 



rens inkomster." 2:o Av de personella avgifterna skulle 

 under dessa 6 år båtsmans-, boskaps- och bakugnspennin- 

 garna betalas vartannat år. Dock förbehöll sig staden 

 sin vanliga andel av bakugnspenningarna. 1 



I en följande skrivelse 2 redogör Ehrenmalm för sina 

 underhandlingar med allmogen. Med underdånig f ägnad 

 hade han funnit allmogen villig att med anledning av 

 hans bevekande föreställningar nöja sig, de förmögna med 

 3, de mindre förmögna med 4 och de oförmögna med 

 6] halva frihetsår. De utfattiga skulle däremot få hålla 

 sina 3 hela frihetsår. Senare föreslår 3 han, i anledning 

 av allmogens anhållan att antingen förskonas från erläg- 

 gande av 1743 års ränta „eller ock i lindrigaste måtto 

 härwid medfaras", att de kunde få kvittera denna ränta 

 mot de obetalade fordringar, som de hade hos kronan. 

 Om detta ej kunde gå för sig, föreslår han att genom lik- 

 vidation skulle utrönas, vad de militära räntetagarna ännu 

 hade att fordra för den tid av år 1743, då Finland åter 

 stod under Sverige. Detta belopp, som skulle utbetalas i 

 penningar, borde sedan utan åtskillnad fördelas på alla hem- 

 man i länet. Då sistnämnda förslag emellertid förkastades 

 av regeringen, säger han sig senare åtminstone icke i sitt 

 län ärna hasta med utkrävande af denna ränta, emedan all- 



1 Lhd. skr. Ä. — Brborgs län 7 o. 15 nov. 1744. 



2 Lhd. skr. Å.- Brborgs län 22 nov. 1744. 



3 Lhd. skr. Å. — Brborgs län 29 nov. 1744. 

 Nat. o. Folk, H. 73, Nro 2. 



