58 



kes den utan svårighet kunnat förmas att godkänna samma 

 överenskommelse som flertalet österbottniska socknar. J 



Ehrenmalm hade anhållit om befrielse från att utföra 

 underhandlingarna i Nylands och Tavastehus län samt i 

 Kymmenegårds län. men regeringen ansåg, att han gjort 

 en så god början och så väl kände därvid „warande omstän- 

 digheter", att han likväl ålades begiva sig till Nylands och 

 Tavastehus län, när förrättningen i Österbotten slutförts. 

 Däremot skulle landshövding K. J. Stiernstedt verkställa 

 underhandlingarna i sitt län. 



De förhoppningar, med vilka Ehrenmalm anträdde 

 sin resa till Nylands och Tavastehus län, voro icke stora. 

 Han skriver: 2 „Jag har stor orsak att fruchta inkast och 

 gensäijelse i forberörda Lähmen, i anseende till den stora 

 skada, som en dehl af Xylands lähn och städerna derstä- 

 des tagit." V. landshövdingen i detta län, O. R. Ladau, 

 hade. medan Ehrenmalm var upptagen i Österbotten, sökt 

 förmå befolkningen att inga likartade överenskommelser 

 som dem, vilka antagits i Åbo län. Hans bemödanden voro 

 likväl fruktlösa. Av hans brev 3 till Ehrenmalm synes 

 förövrigt framgå, att han anser motståndet i Nylands 

 län vara i viss mån berättigat. Däremot föreslår han, att 

 allmogen i Tavastehus län, där de ..ryska krigstrupperna 

 — — icke farit fram med en sådan grufwelig fiendtlighet 

 som i Borgå härad", borde „obliyeras att liksom allmogen 

 i de öfriga — — landsorterna utgiöra räntan under fri- 



1 Lhd. skr. Ö:botten 20 febr. 1745. I skrivelsen nämnas dock 

 endast Salo och Siikajoki. De övriga socknarna i Uleåborgs norra 

 härad och i Kajana län omtalas däremot icke i de mig tillgängliga 

 skrivelserna från landshövdingarna, men förmodligen gjorde de samma 

 medgivanden som de andra. 



2 Lhd. skr. A. — B:borgs län 21 maj 1745. 



3 Breven äro bilagda ovanciterade skrivelse av Ehrenmalm. 



Bidras t. känned.- af Fini. 



